УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/888/19
Провадження № 22-ц/4820/934/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Чебан О.М.
з участю позивача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/888/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року у складі судді Стефанишина С.Л. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеант, ЛТД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :
В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди, при цьому позивач вказував, що 29 вересня 2018 року о 12 год. 00 хв. на автомобільній дорозі «Стрий-Знам`янка» в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи власним транспортним засобом марки «МАЗ-5340С5-8520-000», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Multivan», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду. 
Позивач посилався, що винним у вчиненні ДТП визнано водія ОСОБА_2 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року.
Також ОСОБА_1 зазначав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, належний йому транспортний засіб, отримав значні механічні пошкодження і для проведення відновлювального ремонту власного автомобіля він звернувся до офіційного дилера «Volkswagen» у м. Хмельницький - ТОВ «Престиж-Авто». Відновлювальний ремонт проводився з 29 вересня до 24 жовтня 2018 року, вартість якого склала 217 313,94 грн., проте цей ремонт не був завершеним у зв`язку із запланованою поїздкою на автомобілі до Європи у період з 25 жовтня до 02 листопада 2018 року. Тому, позивач був вимушений обмежити ТОВ «Престиж-Авто» у строках на ремонт, в зв`язку з чим не було проведено заміну облицювання даху, облицювання лівої боковини і замка кришки багажника. Остаточна вартість відновлювального ремонту визначена з урахуванням необхідності проведення повного ремонту автомобіля, і складає 293 664, 71 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля складає 26 555,88 грн. 
Крім того, у зв`язку з неможливістю використовувати свій автомобіль позивач був вимушений на час ремонту взяти підмінний автомобіль, вартість наданих послуг з підміни автомобіля складає 15 600 грн., також додаткові витрати ним були понесені і на витрати придбання палива для підмінного автомобіля. 
Оскільки автомобіль марки «МАЗ-5340С5-8520-000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 під час ДТП, застрахований у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Альфа страхування», страхова компанія здійснила йому страхове відшкодування, шляхом перерахування 99 000 грн. на поточний рахунок ТОВ «Престиж-Авто».
Також позивач вважав, що оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання, щодо відшкодування майнової шкоди, яке є простроченим з дня спричинення шкоди, тому він має право на стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за період з 29 вересня 2018 року по 15 грудня 2018 року три проценти річних - 2 702, 56 грн. і інфляційні втрати - 19 598, 33 грн.
Крім того, посилався позивач і на спричинену йому моральної шкоди внаслідок аварії через пошкодження його майна, яка полягає у сильних нервових переживання та душевних страждання не тільки від фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка могла б закінчитися трагічно, а і внаслідок значних механічних пошкоджень власного автомобіля, а також від реального можливого зриву заздалегідь запланованої подорожі з родиною до Європи. У зв`язку з чим, він перебував у стані постійного стресу і сильних нервових переживань. Більше того, йому й на сьогодні необхідно: закінчувати відновлюваний ремонт автомобіля (додаткові грошові витрати і нервові переживання, у зв`язку з неможливістю у подальшому певний час користуватись власним автомобілем); готувати, організовувати і брати участь у тривалих судових процесах (витрата свого особистого й робочого часу, значних грошових коштів на підготовку до них, витрати на відрядження з м. Києва на відстань більш ніж 400 км). Розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінив у 20 000 грн.
Отже позивач, після уточнення позовних вимог просив суд стягнути з ТзОВ «ГАЛЕАН, ЛТД» на його користь майнову шкоду на загальну суму 339 553, 83 грн., що складається з: 293 664,71 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Multivan», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 26 555, 88 грн. - величина втрати товарної вартості легкового автомобіля; 1 500, 00 грн. - вартість проведення оцінки матеріального збитку в результаті його пошкодження внаслідок ДТП; 15 600 грн. - вартість наданих послуг з підміни автомобіля; 2 233, 23 грн. - вартість витрат на паливо для підмінного автомобіля; 3986,52 грн. - три проценти річних; 28 600,45 грн. - інфляційні втрати та 20 000 грн. відшкодування моральної шкоди, судовий збір у розмірі 3 396,95 грн. за подання позовної заяви. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ТзОВ «Галеан, ЛТД» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 213070 грн. 68 коп. та моральну шкоду у розмірі 8000 грн., а також витрати позивача щодо явки до суду – 7287,53 грн., судові витрати 1500 грн. та судовий збір у розмірі 2734,44 грн., всього стягнуто 232 592 грн.65 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат від загального розміру майнової шкоди, вартості послуг з підміни автомобіля та витрат на паливо для підмінного автомобіля, оскільки судом в цій частині на думку апелянта невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Апелянт посилається, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо заподіяння йому майнової шкоди, проте не врахував, що у зв`язку з проведенням ремонту його автомобіля він був вимушений користуватися послугами підмінного автомобіля на час проведення ремонту і за ці послуги ним було сплачено 15600 грн. та 2233 грн. 23 коп. для заправки підмінного автомобіля, тому ТзОВ «Галеант, ЛТД», зобов`язано відшкодувати йому шкоду заподіяну їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків в повному обсязі. Крім того, вказує апелянт, що судом проігноровано факт виникнення між сторонами саме грошового зобов`язання, вираженого у грошовій формі, тому він має право на отримання інфляційних витрат та 3% річних від загального розміру майнової шкоди, розмір таких витрат становить 34 021 грн. 68 коп. 
Тому, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року в частині відмови в стягнення 3% річних та інфляційних витрат від загального розміру майнової шкоди, вартості послуг з підміни автомобіля та витрат на паливо для підмінного автомобіля і ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги позивача задоволити в повному обсязі.
Рішення суду в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 8000 грн., а також витрат позивача щодо явки до суду – 7287,53 грн., судових витрат 1500 грн. в апеляційному порядку оскаржено не було та відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в цій частині рішення не переглядається.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового судового рішення з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volkswagen Multivan, державний номерний знак НОМЕР_2 .
ТОВ «Галеан, ЛТД» на праві власності належить автомобіль МАЗ 5340С5 НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 .
29 вересня 2018 року біля 12 годин на автодорозі Стрий-Знамяка в с. Пирогівці Хмельницької області ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Галеан ЛТД», керуючи автомобілем МАЗ, д.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Multivan, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , якому автомобіль і належав.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Multivan, д.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 312070,68 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля 19143,68 грн..
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року ОСОБА_2 за фактом даної ДТП, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
       14 грудня 2018 року на підставі страхового полісу №АК/8779523 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 страховою компанією сплачене страхове відшкодування у розмірі 99 000 грн., шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Престиж-Авто».
       В зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та необхідністю здійснювати пересування по території України, прибуття до кінцевого пункту призначення – санаторію «Перлина Поділля» в смт. Сатанів Хмельницької області, до місця постійного проживання в м. Київ ОСОБА_1 29 вересня 2018 року уклав договір № 2909/18 про надання послуг з підміни транспортного засобу з ТОВ «Престиж-Авто», за умовами якого на період ремонту автомобіля Volkswagen Multivan, д.н. НОМЕР_2 він як замовник бере у виконавця в тимчасове користування для власних потреб інший автомобіль Volkswagen Jetta, д.н. НОМЕР_4 .
       Даний автомобіль має бути повернутий власнику до 29 жовтня 2018 року і плата за користування автомобілем складає 600 грн. за добу.
       За актами прийому передачу автомобіль Volkswagen Jetta, д.н. НОМЕР_4 за даним договором був переданий замовнику 29 вересня 2018 року та повернутий ТОВ «Престиж-Авто» 24 жовтня 2018 року і за актом надання послуг від 24 жовтня 2018 року вартість послуги за період з 29 вересня по 24 жовтня 2018 року складає 15600 грн. 
       08 жовтня 2018 року позивач на вказаному автомобілі виїжджав за маршрутом Сатанів-Хмельницький для участі в огляді свого пошкодженого автомобіля оцінювачем, 24 жовтня 2018 року за маршрутом Київ-Хмельницький для повернення підмінного автомобіля і отримання власного після ремонту. Загальна сума витрат на пальне на ці поїздки складає 1193 грн. 66 коп. 
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
       Ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
П, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи позивач постійно проживає в м. Київ. 29 вересня 2018 року слідував на лікування в санаторій «Перлина Поділля» в смт. Сатанів Хмельницької області, в зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою для можливості пересування до місця призначення, а після лікування до місця постійного проживання був змушений укласти оплатний договір на тимчасове користування іншим автомобілем, що належить відповідній юридичній особі - ТОВ «Престиж-Авто», укладення такого договору було обумовлено необхідністю проведення лікування, задоволення своїх потреб та прав на вільне зручне пересування територією України на автомобілі, чого він був позбавлений внаслідок вказаної події.
При цьому, в зв`язку з ДТП, 08 жовтня 2018 року позивач на підмінному автомобілі виїжджав за маршрутом Сатанів-Хмельницький для участі в огляді свого пошкодженого автомобіля оцінювачем, 24 жовтня 2018 року за маршрутом Київ-Хмельницький для повернення підмінного автомобіля і отримання власного після ремонту. Загальна сума витрат на пальне на ці поїздки складає 1193 грн. 66 коп.
Вказані обставини підтверджуються договором № 2909/18 від 29 вересня 2018 року про надання послуг з підміни транспортного засобу, актами прийому передачу автомобіль від 29 вересня 2018 року та 24 жовтня 2018 року, актом надання послуг від 24 жовтня 2018 року, розрахунками витрат пального 08 і 24 жовтня 2018 року.
Вказаними документами підтверджується понесення позивачем витрат в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою і пошкодженням його автомобіля на користування підмінним автомобілем в сумі 15600 грн. та витрати на пальне на поїздки в зв`язку з ДТП 08 і 24 жовтня 2018 року в сумі 1193 грн. 66 коп. 
За таких обставин, висновки суду першої інстанції, що позивачем не доведено обґрунтованості використання позивачем послуг з підміни автомобіля та здійснення витрат вищевказаних витрат є помилковими, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 15600 грн. оплати за користування підмінним автомобілем та витрати на пальне на поїздки в зв`язку з ДТП 08 і 24 жовтня 2018 року в сумі 1193 грн. 66 коп.. які є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України внаслідок ДТП.
В той же час, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення на користь позивача 1039 грн. 57 коп. витрат на пальне на проїзд на підмінному автомобілі 14 жовтня 2018 року з смт. Сатанів Хмельницької області до м. Київ, оскільки ці витрати позивача пов`язані з закінченням лікування в санаторії і прибуття до місця постійного проживання, не пов`язані з ДТП, мали бути понесенні позивачем незалежно від того на якому автомобілі він їхав.
З цих підстав доводи апеляційної скарги в цій частині слід відхилити, а відмова в позові є обґрунтованою.
Що стосується позовних вимог позивача про стягнення на його користь майнової шкоди з урахуванням вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цих норм закону ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання у визначений законом чи договором строк, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
В даному випадку при заподіянні неправомірними діями особи майнової шкоди іншій особі відсутні договірні правовідносини, а законом не встановлено безумовний, чіткий, конкретний строк сплати на відшкодування шкоди грошових коштів потерпілому винною особою.
На даний час між сторонами існує судовий спір щодо факту заподіяння шкоди та розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Даний спір вирішується в судовому порядку і до встановлення судом факту заподіяння шкоди та розміру відшкодування в судовому рішенні у винної особи, яка не погоджуються з розміром шкоди, визначеним потерпілим і який за рішенням суду може бути змінений або взагалі відмовлено в позові, не настає строк для виплати грошових коштів саме з момент у заподіяння шкоди, як це помилково зазначає апелянт.
В розумінні вимог Цивільного кодексу України, правових висновків Верховного Суду такий строк виконання свого зобов`язання на відшкодування шкоди настає у винної особи після рішення суду про стягнення з неї на користь потерпілого конкретної грошової суми на відшкодування майнової та моральної шкоди.
З цих підстав доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно відмовлено в застосуванні при вирішенні спору норм ст. 625 Цивільного кодексу України та стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, слід відхилити.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги, посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11 квітня 2018 року по справі № 758/1303/15, від 15 серпня 2018 року по справі по 589/5035/15-ц, від 19 червня 2019 року по справі № 703/2718/16, оскільки в даних цивільних справах позивачі звертались до суду про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних за невиконання відповідачами своїх грошових зобов`язань, які виникли після рішення судів про стягнення грошових сум на відшкодування шкоди, саме за період з моменту набрання рішенням суду законної сили до моменту звернення з відповідним позовом до суду внаслідок невиконання цих судових рішень.
Тобто обставини в цих справах є іншими, ніж у вказаній цивільній справі. 
За таких обставин рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог позивача про застосування при вирішенні спору норм ст. 625 Цивільного кодексу України відповідають нормам чинного законодавства і підстав для скасування рішення суду в цій частині не вбачається. 
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи ціна позову складає 299 443,30 грн., позов на відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено на суму 237 864,34 грн., тобто на 79,44%.
При подачі позову, позивач сплатив судовий збір в сумі 3562,84 грн., а тому з позивача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2830, 32 грн. (3562,84х79,44%).
При подачі апеляційної карги позивач просив скасувати рішення суду в частині відмовив в позові на суму 51854,91 грн. та задовольнити позовні вимоги в цій частині. За подачу апеляційної скарги позивач сплатив 5257,93 грн.
Апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду в частині відмови в позові в сумі 16793,66 грн., тобто на 32,39%, скасовано, позов в цій частині задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1703,04 грн.( 5257,93х32,39%).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в загальній сумі 4533,36 грн. (2830,32+1703,04).
Однак, що стосується клопотання апелянта, яке було подано до апеляційного суду про стягнення з відповідача на його користь 1160,99 грн. витрат, пов`язаних з його явкою до апеляційного суду в судове засідання на 21 травня 2020 року, то колегія суддів вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Частиною 2 цієї ж статті ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Отже, виходячи з системного аналізу вказаних норм ЦПК України, слід дійти висновку, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, несуть сторони і такі витрати не підлягають стягненню з іншої сторони в разі задоволення позову. Процесуальним законодавством врегульовано питання лише компенсації стороні чи її представнику за рахунок іншої сторони втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять в зв`язку з участю в розгляді справи.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання апелянта, а що стосується рішення суду першої інстанції про стягнення таких витрат, пов`язаних з явкою до суду першої інстанції, то рішення суду в цій частині в апеляційному порядку оскаржено не було, а тому в силу вимог ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядалось.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 лютого 2020 року в частині відмови в позові про стягнення майнової шкоди в сумі 16 793,66 грн. та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, виклавши абзац другий         резолютивної частини рішення в наступній редакції: 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан, ЛТД» (місце знаходження м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 26, код ЄДРПОУ 30016454) на користь  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) майнову шкоду у розмірі 229863 (двісті двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 66 коп., моральну шкоду у розмірі 8000 грн., витрати позивача щодо явки до суду 7287 грн. 53 коп., судові витрати по оплаті проведення оцінки пошкодженого автомобіля 1500 грн., судовий збір в сумі 4533 грн. 36 коп.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох