УХВАЛА

17 березня 2020 року 
м. Київ
Справа №  910/14057/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Могила С. К., 
розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Продтехоптторг" ЛТД (далі - Товариство, Позивач)
на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Мельник В. І.) від 05.07.2019 
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Козир Т. П, судді: Коробенко Г. П., Кравчук Г. А.) від 26.11.2019 у справі 
за позовом Товариства 
до Рівненської обласної державної адміністрації (далі - Адміністрація), Комунального підприємства дитячий санаторій "Хрінники" Демидівської районної ради Рівненської області (далі - КП)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Демидівська районна рада (далі - Рада)
про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Адміністрації та КП, у якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження Адміністрації від 10.09.2010 №399 (далі - Розпорядження) в частині пункту 3; визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 18.02.2011 серії ЯЯ №270513, виданий КП для обслуговування будівель і споруд на підставі Розпорядження (далі - Акт).
Позовна заява мотивована тим, що за договором купівлі-продажу будівлі літнього кінотеатру від 26.10.2007, укладеним з територіальною громадою Демидівського району в особі Ради (далі - Договір), Позивач придбав нежитлову будівлю - кінотеатр, загальною площею 262,4 кв.м., який знаходиться по вул. Зарічній, буд. № 1В, в селі Хрінники Демидівського району Рівненської області (далі - Кінотеатр). У 2015 році Товариство звернулось до Адміністрації з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га, проте Позивачу повідомлено, що на підставі Розпорядження КП видано Акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 7,5344 га кадастровий номер 5621485500:02:000:0007 (далі - Земельна ділянка). Позивач вказує, що Кінотеатр знаходиться на цій земельній ділянці, а вирішення питання про оформлення земельної ділянки, яке він неодноразово порушував у відповідних клопотаннях, безпідставно зволікається.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019, у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення судів мотивовані тим, що Земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав у 1999 році та перебувала у державній власності, а Кінотеатр відчужений Радою, яка на той час не була власником або користувачем цієї земельної ділянки; держава в особі Адміністрації чи інших органів виконавчої влади не була відчужувачем майна, яке знаходилося на Земельній ділянці; Товариство зверталось до Ради з клопотаннями про надання земельної ділянки у користування, проте Рада не приймала рішень з цього питання, а матеріали справи не містять доказів оскарження Позивачем дій Ради; Позивач не довів, що Розпорядження прийняте з порушенням положень чинного на той час законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його незаконним і скасування; обраний Позивачем спосіб захисту цивільного права не є ефективним, оскільки у цьому випадку ефективним способом захисту є вимога щодо оформлення у встановленому порядку свого права користування земельною ділянкою; клопотання Адміністрації про застосування позовної давності залишено без задоволення, оскільки встановлено самостійні підстави для відмови у задоволенні позову. 
Суди встановили, що 26.10.2007 Рада (продавець) та Товариство (покупець) уклали Договір купівлі-продажу Кінотеатру, який посвідчений приватним нотаріусом 26.10.2007 та зареєстрований в реєстрі за №1946; 27.11.2007 за Товариством в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на Кінотеатр, який знаходиться на Земельній ділянці; 10.09.2010 Розпорядженням Адміністрації Земельна ділянка передана КП на праві постійного користування за Актом від 18.02.2011 для обслуговування будівель і споруд.
23.12.2019 Товариство звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування поданої скарги Товариство зазначає, що суди не врахували положення статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 120 Земельного кодексу України (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) й не встановили всіх фактичних обставин справи, зокрема, що Товариство неодноразово зверталось з відповідними клопотаннями про оформлення земельної ділянки, проте вирішення цього питання безпідставно зволікається органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передача Адміністрацією Земельної ділянки у постійне користування КП, за умови знаходження на цій ділянці нерухомого майна Товариства, суперечить приписам статей 316 та 317 ЦК України.
Ухвалою Суду від 17.02.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства; призначено розгляд справи у судовому засіданні 17.03.2020; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 03.03.2020. 
Під час підготовки справи до розгляду з`ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 10.03.2020 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №   910/14002/18 за позовом Озернянської сільської ради до Білоцерківської районної державної адміністрації, Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків" Національної академії аграрних наук України, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права та визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею
Мотивуючи підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів зазначила, що у цьому спорі судами не встановлено обставин звернення Озернянської сільської ради до уповноваженого органу з проєктом відведення земельної ділянки, а відповідна ділянка, на якій знаходиться дитячий садок, входить до складу земель, право постійного користування якими посвідчено державним актом від 28.01.2005, у зв`язку з чим виникла виключна правова проблема пов`язана з такою правовою категорією, як "мирне володіння майном", яка полягає у тому - чи може вважатися правомірним втручання у мирне володіння майном шляхом скасування державного акта (іншого правопосвідчувального документа), виданого особі на право постійного користування земельною ділянкою, за відсутності інформації у відповідного уповноваженого органу про те, що права на частину земельної ділянки перейшли до іншої особи, якщо така особа не виконала передбаченого Законом обов`язку щодо оформлення такого права на земельну ділянку.
Таким чином, за відсутності реалізації позивачем передбаченого законом обов`язку оформити право на земельну ділянку протягом тривалого часу (з 2001 по 2018 роки), у випадку обґрунтованості позовних вимог, право на користування якою у подальшому було надано іншій особі за державним актом на право постійного користування землею (2005 рік), чи буде виправданим втручання у мирне володіння майном відповідача (земельними ділянками), які не знаходяться під дитячим садком, шляхом визнання недійсним такого державного акта на право постійного користування землею.
При цьому, Суд врахував, що під час звернення з листом про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою позивач вказував орієнтовний розмір земельною ділянки - 0,54 га, а у позові просив скасувати державний акт про право користування землями у розмірі 1289,3 га, та звернув увагу на те, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою визнати недійсним та скасувати частково неможливо з огляду на процедуру набуття права за таким актом та сталу судову практику у цьому питанні.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №   910/14057/18 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи №   910/14002/18.
Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 910/14057/18 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/14002/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          К. М. Пільков
Судді:                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                    С. К. Могил