Ухвала
 
13 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 180/1673/17
провадження № 51-1337ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області 
від 19 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 
2019 року,
встановив:
Захисник  ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 березня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанції, що тягнуло б за собою скасування оскаржених судових рішень. Крім того, звернуто увагу захисника, що порушуючи питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 касаційним судом на підставі 
п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, він не наводить відповідного  обґрунтування, яке б стало підставою для прийняття касаційним судом такого рішення.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 17 березня 2020 року недоліки касаційної скарги захисник не усунув та допустився нових.
Зокрема, у виправленій, на думку захисника ОСОБА_4 , касаційній скарзі, посилаючись на відсутність у діях   ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, захисник так і не навів відповідного  обґрунтування, яке б стало підставою для закриття цього кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК. Натомість, захисник фактично зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно до ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни рішень судом касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги та зважаючи на відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог, наведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області 
від 19 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 
2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: