ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2348/20 Справа № 175/73/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М.  Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту шлюбних відносин, визнання права власності на спільно нажите майно, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , треті особи - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей про встановлення факту шлюбних відносин, визнання права власності на спільно нажите майно, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Позов мотивований тим, що позивач з 1977 року проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , та у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 . У свідоцтві про народження сина ОСОБА_5 прізвище матері помилково записано як « ОСОБА_1 », що зараз чинить їй перешкоди у оформленні спадкових справ після смерті сина. Також, у фактичному шлюбі з ОСОБА_4 придбано житловий будинок загальною площею 50,4 кв.м., житловою прощею 33,3 кв.м., допоміжною площею 17,1 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя і 1/2 частина якого належить їй як дружині. ІНФОРМАЦІЯ_2 помір її чоловік ОСОБА_4 та відкрилася спадщина у виді 1/2 частини вказаного будинку. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповідав майно сину - ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер та після смерті якого залишилася спадщина у виді 1/2 частини зазначеного будинку. Спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_5 є - його мати ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 та неповнолітній син - ОСОБА_3 . Таким чином, кожному зі спадкоємців ОСОБА_5 повинно перейти у спадок по 1/6 частині вказаного вище будинку.
ОСОБА_2 частково не погодилась з позовними вимогами ОСОБА_1 та звернулася до суду з зустрічним позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок загальною площею 50,4 кв.м., житловою прощею 33,3 кв.м., допоміжною площею 17,1 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є: мати померлого ОСОБА_1 , вона - як дружина померлого та неповнолітній син померлого - ОСОБА_3 , за якими порівну - по 1/3 частині кожному - і повинно бути визнано право власності в порядку спадкування за законом.
Рішенням  Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково та ухвалено встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , без реєстрації шлюбу з 1977 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у задоволенні позову у частині визнання права власності на частину набутого спільного сумісного майна подружжя, - відмовлено; встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , 1954 року народження є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 50,4 кв.м., житловою прощею 33,3 кв.м., допоміжною площею 17,1 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі та ухвалено визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 50,4 кв.м., житловою прощею 33,3 кв.м., допоміжною площею 17,1 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 50,4 кв.м., житловою прощею 33,3 кв.м., допоміжною площею 17,1 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи неможливість вирішити спір у позасудовому порядку, після смерті  ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 за кожним зі спадкоємців -  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та неповнолітнім  ОСОБА_3  у судовому порядку необхідно визнати право власності на 1/3 частину за кожним житлового будинку загальною площею 50,4 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги задовольнити частково, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1977 року проживали однією сім`єю, тобто в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , 1955 р.н.
Перебуваючи у фактичних щлюбних відносинах у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 .
Фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 підтверджуються доказами наданими суду до позовної заяви:
-довідкою Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 04лютого 2005 року №240 про те, що ОСОБА_4 прописаний з 30.11.2001 року за адресою АДРЕСА_1 та має склад сім`ї 5 осіб: дружина ОСОБА_1 , 1954 р.н., невістка ОСОБА_2 , 1982 р.н., син ОСОБА_5 , 1979 р.н., онук ОСОБА_3 , 2003 р.н;
-наявністю реєстраційного запису в паспорті ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вона проживала в одному будинку зі своїм померлим чоловіком ОСОБА_4 ;
-наявністю спільної дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до Договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2001 року серії АЕЕ №209678 ОСОБА_4 придбав житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).
Далі, ОСОБА_4 подарував житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , що підтверджується Договором дарування будинку серія ВАА №935686 від 02 жовтня 2002 року (а.с. 21). 
Пізніше, 26 травня 2003 року ОСОБА_1 відповідно до Договору дарування житлового будинку серія НОМЕР_1 від 26 травня 2003 року подарувала житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (а.с. 22).
Жоден з зазначених Договорів (договір купівлі-продажу, договори дарування) оскаржені не були, тому договір дарування серія НОМЕР_1 від 26 травня 2003 року є чинним на день ухвалення судового рішення.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого 11 квітня 2007 року Виконком Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 33).
Після смерті ОСОБА_4 відрилася спадщина, яка в тому числі складалася з житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
26 травня 2003 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповідав синові - ОСОБА_5 (а.с. 34).
ОСОБА_1 та  ОСОБА_5 на момент смерті ОСОБА_4 проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №240 від 04 лютого 2005 року, та довідкою Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №1536 від 20 липня 2017 року.
ОСОБА_5 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 , проживаючи постійно із спадкодавцем вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки він протягом шести місяців не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_1 не заперечувала проти того, щоб її син ОСОБА_5 успадкував за заповітом майно після померлого ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вступив у володіння і розпорядження спадковим майном - житловим будинком з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 до нотаріальної контори у передбачений законодавством строк ОСОБА_5 не звернувся, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с. 129-130).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданим 05 травня 2016 року виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 35).
Після його смерті відрилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 заповіту не складав, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом.
Матеріалами справи встановлено, що в 2000 році ОСОБА_5 вступив у шлюб з гр. ОСОБА_2 . Від вказаного шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є: мати померлого - ОСОБА_1 , дружина померлого - ОСОБА_2 та неповнолітній син померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У встановлений ст. 1270 ЦК України строк спадкоємці першої черги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулися до Дніпровської районної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с. 131-154).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 березня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.
Також, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 у зв`язку з неможливістю встановити факт родинних відносин. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (уроджена ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Тавда Свердловської області Росії. 28 грудня 1972 року вона вступила в шлюб з гр. ОСОБА_10 , 1950 р.н., шлюб зареєстровано відділом РАЦС м. Тавда Свердловської області РФ актовий запис №460. Вказаний шлюб до цього часу не розірваний.
З 1976 року ОСОБА_1 не проживає з гр. ОСОБА_10 однією сім`єю та виїхала на постійне місце проживання в Дніпропетровську область. З 1977 року вона стала проживати з гр. ОСОБА_4 , 1955р.н. однією сім`єю, тобто в фактичних шлюбних відносинах. В ході фактичних шлюбних відносин і народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 квітня 1979 року батько дитини - ОСОБА_4 зареєстрував сина ОСОБА_5 на своє прізвище в Сурсько-Литовській сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області актовий запис №34 від 14 квітня 1979 року. Матір`ю дитини в актовому записі та у свідоцтві про народження ОСОБА_5 з невідомих причин записали ОСОБА_1 , але за прізвищем ОСОБА_5 .
Станом на квітень 1979 року, ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між ними був розірваний лише 21 січня 1982 році актовий запис №55 від 21.01.82 в Бабушкінському відділі ДРАЦС м. Дніпропетровська.
ОСОБА_1 , в свою чергу, як на момент народження сина ОСОБА_5 так і до цього часу перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_10 .
Задовольняючи частково первісний позов та задовольняючи зустрічний позов, районний суд першої інстанції виходив з того, обставини, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , без реєстрації шлюбу з 1977 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Також, суду доведено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження, а відтак суд встановлює факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , 1954 року народження є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . А оскільки спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є: мати померлого - ОСОБА_1 , дружина померлого - ОСОБА_2 та неповнолітній син померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останні які успадковують майно у рівних частках по 1/3 кожному, що випливає з вимог чинного законодавства.
Проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 1977 року, з огляду на наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України).
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суд першої інстанції встановивши, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 та неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 вірно встановив, що останні успадковують майно у рівних частках по 1/3 кожному. 
Доводи апеляційної скарги про те, що спірне майно було придбано для потреб сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , є спільною сумісною власністю, а отже суд першої інстанції повинен був задовольнити її позов в повному обсязі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 на підставі Договору дарування, а отже зазначений будинок не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідно до ст. 57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .
Що стосується задоволених вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , то колегія суддів вважає за необхідне в цій частині рішення суду змінити, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 6 Кодексу про шлюб та сім`ю України встановлено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.
Лише з набранням чинності 01 січня 2004 року Сімейним кодексом України, пунктом 2 статті 3 вказаного Кодексу було визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пункт 4 даної статті зазначає, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до положень ст. 74 Сімейного кодексу України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року (дата набрання чинності Сімейним кодексом України) по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В решті рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 - змінити, встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко