Ухвала
28 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 465/1272/17
провадження № 61-3095ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом 
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
у розмірі 7 156, 09 доларів США, що еквівалентно 193 715, 36 грн.
Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 05 листопада 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року 
рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 листопада 
2018 року скасовано.
Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість 
у розмірі 7 156, 09 доларів США, що еквівалентно 177 705, 58 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року відмовлено.
14 лютого 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що про ухвалення постанови суду апеляційної інстанції вона дізналась 24 січня 2020 року.
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Як підставу для скасування оскарженого судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, неврахування правових позицій Верховного Суду, порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, 
що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви, а процедура касаційного перегляду бути екстраординарною. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 193 715, 36 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних. Про це також зазначено в ухвалі Верховного Суду від 16 грудня 2019 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у зв`язку із тим, що судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню. При цьому в ухвалі Верховного Суду від 16 грудня 2019 року зазначено про відсутність випадків, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може підлягати касаційному оскарженню. Колегія суддів з такими висновками погоджується.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному  оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду                      від 17 жовтня 2019 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду                           від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович