ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року 
Київ
справа №815/2748/17
адміністративне провадження №К/9901/21191/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів - Калашнікової О.В., Соколова В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року (судді: Стефанов С.О., Тарасишина О.М., Потоцька Н.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року (судді: Лук`янчук О.В., Косцова І.П., Кравченко К.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Міністерства юстиції України, третя особа: Чорноморська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправними та скасування протоколу, наказу, висновків акту перевірки та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - Чорноморська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:
- скасувати та визнати протиправним протокол дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26 квітня 2017 року в частині притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;
- скасувати та визнати протиправним наказ Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03 травня 2017 року про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство юстиції України внести відомості до єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування наказу Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03 травня 2017 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) виданого 21 травня 2013 року № 996;
- визнати протиправним та скасувати висновки акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 березня 2017 року № 12.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що Головним територіальним управлінням юстиції Одеський області, а саме відділом з питань банкрутства проведена позапланова невиїзна перевірка арбітражного керуючого ОСОБА_1 з питань перевірки діяльності арбітражного керуючого під час виконання ним повноважень керуючого санацією у справі № 916/3087/13 про банкрутство ПАТ «КАТРАН» на підставі заяви Іллічівської (Чорноморської) об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеський області від 28 листопада 2016 року № 18504/10 та заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 вересня 2016 року № 10-20/1069 за дорученням Міністерства юстиції України від 22 грудня 2016 року № 2042/25633-0-32-16/9.4, від 26 грудня 2016 року № 2265/28733-0-32-16/9.4 у період з 14 березня 2017 року до 16 березня 2017 року. 17 березня 2017 року на електрону адресу арбітражного керуючого надійшла довідка про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 10 від 16 березня 2017 року. 21 березня 2017 року арбітражним керуючим ОСОБА_1 надані пояснення на довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого. 27 березня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеський області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , у якому вказано, що за результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для винесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. 05 квітня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеський області направлено лист до Міністерства юстиції України від 29 березня 2017 року № 10-13/2731 з пропозицією щодо внесення подання на розгляд Дисциплінарної комісії. 21 квітня 2017 року на адресу арбітражного керуючого надійшов супровідний лист від 10 квітня 2017 року та подання від 10 квітня 2017 року № 943 про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. 26 квітня 2017 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії на яке було запрошено арбітражного керуючого ОСОБА_1 для надання додаткових пояснень. 26 квітня 2017 року арбітражний керуючий з`явився на засідання Дисциплінарної комісії та надав додаткові пояснення по виявлених порушеннях. Однак, про результати заслуховування повідомлений не був. З інформації, яка міститься в єдиному державному реєстрі арбітражних керуючих позивачу стало відомо, що наказом Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03 травня 2017 року припинено його діяльність, як арбітражного керуючого, Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 996 від 21 травня 2013 року не діє. Позивач не погоджуючись з рішенням дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 26 квітня 2017 року в частині застосування до нього, як арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, звернувся за захистом до суду.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03 травня 2017 року «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ». Зобов`язано Міністерство юстиції України внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування наказу Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03 травня 2017 року, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 996 від 21 травня 2013 року, видане ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що відповідачами не підтверджено факт вчинення позивачем грубого порушення законодавства про банкрутство, як і не підтверджено факт існування очевидної небезпеки подальшого порушення позивачем прав та інтересів боржника чи кредиторів, передбачених законодавством, у зв`язку з виконанням ним повноважень керуючого санацією ПАТ "Катран". Також органом контролю не було досліджено всі документальні дані, що надавались позивачем на підтвердження своєї правової позиції, при складанні акту комісією з перевірки безпідставно не було взято до уваги та не надано жодної оцінки доводам арбітражного керуючого, що подавались в якості заперечень до довідки, що призвело до невірного застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в результаті чого зроблено висновки про порушення, що не ґрунтуються на нормах закону, яким врегульовано спірні правовідносини.
Суди дійшли висновку, що встановлені в акті перевірки висновки щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства, які стали підставою для прийняття Міністерством юстиції України спірного наказу №1471/5 від 03 травня 2017 року "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ", є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються встановленими обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, а відтак вимоги позивача щодо скасування та визнання протиправним наказу Міністерства юстиції України №1471/5 від 03 травня 2017 року та зобов`язання Міністерство юстиції України внести відомості до єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування зазначеного наказу підлягають задоволенню. Разом з цим, суди дійшли висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування: протоколу дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26 квітня 2017 року в частині притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 березня 2017 року №12, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права позивача, за судовим захистом якого він звернувся з цим позовом.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.
У касаційній скарзі скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги те, що відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 19 січня 2013 року №4212-VI (далі - Закон №4212-VI), протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про введення процедури санації боржника, керуючий санацією у випадках, передбачених цим Законом, зобов`язаний подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника.
Комісією не було прийнято до уваги електронні повідомлення від 14 квітня 2016 року та від 29 квітня 2016 року, як належний доказ надання комітету кредиторів плану санації для ознайомлення та затвердження, оскільки відповідно до пункту 3.3 частини третьої розділу ІІІ Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2013 року №447/5 (далі - Правила №447/7), з використанням засобів електрозв`язку здійснюється передача телеграм, факсограм, телефонограм, електронних документів із застосуванням електронного цифрового підпису та документів у сканованій формі без електронного цифрового підпису.
Відповідно до пункту 3.4 частини 3 розділу ІІІ Правил №447/5 у разі надсилання факсограм і документів у сканованій формі без електронного цифрового підпису необхідно надіслати також оригінал документа в паперовій формі.
Арбітражним керуючим ОСОБА_1 направлено на електронну адресу комітету для ознайомлення план санації у форматі word та скановане повідомлення про проведення засідання комітету кредиторів без електронного цифрового підпису. Доказів направлення оригіналів зазначених документів в паперовій формі арбітражним керуючим не надано.
Скаржник зазначає, що відповідно до законодавства та рішення господарського суду Одеської області, арбітражний керуючий зобов`язаний був подати до суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника до 10 травня 2016 року, тоді як відповідно до протоколу комітету кредиторів № 6, вперше комітет кредиторів ознайомився з планом санації лише 18 липня 2016 року, тобто, через п`ять місяців після введення процедури санації ПАТ «Катран» та за 24 дні до закінчення процедури санації боржника.
Також скаржник вказав на те, що позивачем до суду надано копії документів, які арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав комісії під час проведення перевірки про, що було зазначено самим позивачем у судовому засіданні. Окрім того, відповідачем залучено до матеріалів справи оскаржуваної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, які були повністю зазначені під час проведення перевірки у довідці та в акті. Скаржник звертає увагу суду, що під час перевірки не допускається оцінка документів, що не надані арбітражним керуючим під час проведення перевірки.
Позиція інших учасників справи.
Від позивача до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні касаційної скарги відповідача та залишити оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року.
15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.
На виконання пп. 4 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 року, дану касаційну скаргу разом з матеріалами адміністративної справи передані на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі суддя - доповідач - Бевзенко В.М., суддів: Шарапа В.М., Данилевич Н.А.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року № 659/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка В.М.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: суддя - доповідач Загороднюк А. Г., суддів: Калашнікова О.В., Соколов В. М.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 11 червня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
Головним територіальним управлінням юстиції Одеський області, а саме відділом з питань банкрутства на підставі заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 вересня 2016 року №10-20/1069 та заяви Іллічівської (Чорноморської) об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеський області від 28 листопада 2016 року №18504/10, за дорученням Міністерства юстиції України від 22 грудня 2016 року №2042/25633-0-32-16/9.4 та від 26 грудня 2016 року №2265/28733-0-32-16/9.4 у період з 14 березня 2017 року до 16 березня 2017 року було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 21 травня 2013 року №996), за адресою Головного територіального управління юстиції в Одеській області: вул. Богдана Хмельницького, 34 м. Одеса на предмет додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та іншого законодавства з питань банкрутства під час виконання повноважень керуючого санацією у справі №916-3087/13 про банкрутство ПАТ "Катран" з питань, викладених у заяві арбітражного керуючого ОСОБА_1 . від 27 вересня 2016 року №10-20/1069 та заяві Іллічівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області від 28 листопада 2016 року №18504/10.
17 березня 2017 року на електрону адресу арбітражного керуючого надійшла довідка про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого №10 від 16 березня 2017 року.
21 березня 2017 року арбітражним керуючим ОСОБА_1 надані пояснення на довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого.
За результатами проведеної перевірки Головним територіальним управлінням юстиції Одеський області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 березня 2017 року №12.
Відповідно до висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 березня 2017 року № 12 перевіряючими виявлені, зокрема, порушення, які є підставою для внесення подання державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, а саме:   
- ст.ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України в частині невиконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10 лютого 2016 року та вимоги частини першої статті 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" №4212-VI, в частині неподання до суду схваленого комітетом кредиторів плану санації боржника протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);   
- частини п`тої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" №4212-VI, в частині несвоєчасного надання відзиву господарському суду та письмової відповіді заявнику за результатами розгляду вимог ОСОБА_4 , що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);   
- абз. 7 частини шостої статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" №4212-VI, в частині не розгляду арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимоги кредиторів щодо зобов`язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство, а саме: кредиторських вимог ОСОБИ 4 на суму 17 345,60 грн та вимоги статтей 4-5 Господарського процесуального кодексу України, в частині не виконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.06.2016 року по справі №916/3087/13, а саме: не надання до господарського суду відзиву на заяву ОСОБИ 4, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).
05 квітня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеський області направлено лист до Міністерства юстиції України від 29 березня 2017 року №10-13/2731 з пропозицією щодо внесення подання на розгляд Дисциплінарної комісії.
21 квітня 2017 року на адресу арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшов супровідний лист від 10 квітня 2017 року та подання від 10 квітня 2017 року №943 про накладання на арбітражного ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.
26 квітня 2017 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії на яке було запрошено арбітражного керуючого ОСОБА_1 для надання додаткових пояснень. 26 квітня 2017 року арбітражний керуючий з`явився на засідання Дисциплінарної комісії та надав додаткові пояснення по виявлених порушеннях.
Згідно Витягу з протоколу №59/04/17 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26 квітня 2017 року, Комісія (більшістю голосів) вирішила: за результатом заслуховування пояснень арбітражного керуючого та вивчення матеріалів перевірки застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання №943 від 10 квітня 2017 року. Внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Рекомендувати Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України на підставі подання Комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення: а) підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва №996 від 21 травня 2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ; б) внести запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Наказом Міністерства юстиції України №1471/5 від 03 травня 2017 року анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №996 від 21 травня 2013 року, видане ОСОБА_1 .
Позивач не погоджуючись з рішенням дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 26 квітня 2017 року в частині застосування до нього, як арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, звернувся до суду з цим позовом.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №      460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення   КАС України   у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.
Частиною другою   статті 19 Конституції України   встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2343-XII) встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.
Згідно із частиною першою   статті 1 Закону № 2343-XII   арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
Відповідно до частини другої статті 107 Закону № 2343-XII   арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.
Положеннями статті 109 Закону № 2344-XII визначено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).   
Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.
Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення, відповідно до частини четвертої статті 109 Закону №      2344-XII робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
   Відповідно до п. 7.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого   наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5   (далі - Порядок №1284/5), підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).
Отже, дисциплінарним проступком арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути винне невиконання або неналежне виконання покладених на нього законодавством обов`язків.
Підстави ж для притягнення арбітражного керуючого для дисциплінарної відповідальності визначені пунктом 7.1 Порядку № 1284/5.
Після прийняття дисциплінарною комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, відповідно до вимог частини першої статті 113 Закону № 2344-XII, при наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) на здійснення діяльності, комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.
Згідно із частиною другою статті 113 Закону № 2344-XII державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України   визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.
У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 03 травня 2017 року №1471/5 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 21 травня 2013 № 996, видане ОСОБА_1 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 26 квітня 2016 року № 709 та з урахуванням протоколу засідання цієї комісії від 26 квітня 2016 року № 59/04/17.
Перевіряючи правильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права, Верховний Суд зауважує, що   грубим порушенням   арбітражним керуючим вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в контексті пункту 7.1 Порядку № 1284/5 є таке порушення вимог, що призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.
Водночас позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої особи вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на час прийняття наказу Міністерства юстиції України №1471/5 від 03 травня 2017 року припинено повноваження позивача від виконання повноважень керуючого санацією ПАТ «Катран» ухвалою Господарського суду Одеської області від 28 вересня 2016 року по справі №916/3087/13.
Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що усунення арбітражного керуючого - це право суду, яким він може скористатись у разі доведення порушення такою особою балансу інтересів боржника та кредиторів.
Відповідно до законодавства та рішення господарського суду Одеської області, арбітражний керуючий зобов`язаний був подати до суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника до 10 травня 2016 року, тоді як відповідно до протоколу комітету кредиторів №6, вперше комітет кредиторів ознайомився з планом санації лише 18 липня 2016 року.
Арбітражним керуючим надавалися комітету кредиторів план санації для ознайомлення та затвердження електронними повідомленнями від 14 квітня 2016 року та від 29 квітня 2016 року. Однак, вказані повідомлення не були підписані електронним цифровим підписом та не було направлено оригінал документа в паперовій формі, відповідно до пункту 3.3 та пункту 3.5 Правил №447/5.
Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що вказані процедурні порушення не є грубими порушеннями в розумінні пункту 7.1 Порядку № 1284/5.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ненадання погодженого плану санації на затвердження господарського суду Одеської області спростовуються тим, що комітетом кредиторів блокувалося затвердження плану санації шляхом не з`явлення членів кредиторів на комітет кредиторів 20 квітня 2016 року та 13 травня 2016 року.
Матеріалами справи підтверджено, що керуючим санації ПАТ "Катран" було також надано план санації в роздрукованому вигляді, ОСОБА_5 (15 квітня 2016 року), ДПІ в Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області та УПФУ в Овідіопольському районі Одеської області (18 квітня 2016 року) із зазначенням дати отримання, а 18 квітня 2016 року представником ОСОБА_5 надано відповідь про попереднє схвалення плану санації та про не можливість присутності на комітеті кредиторів.
Суди попередніх інстанції дійшли вірного висновку, що діюче законодавство не передбачає примусових заходів впливу на комітет кредиторів щодо схвалення чи відхилення плану санації, а тому, комісія помилково дійшла висновку щодо неналежного виконання повноважень керуючого санацією, оскільки план санації було розроблено, надано кредиторам у строк відведений процедурою санації, та, в тому числі надано під час проведення перевірки.
За таких обставин, доводи скаржника про ознайомлення кредиторів з планом санації лише 18 липня 2016 року спростовуються матеріалами справи.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням комітету кредиторів ПАТ "Катран" оформлене протоколом від 18 серпня 2016 року №16, відхилено план санації підприємства - боржника, у зв`язку з відсутністю інвестора, який би погасив не тільки конкурсну заборгованість, а й поточну. 18 квітня 2016 року та 11 липня 2016 року керуючим санацією ОСОБА_1 було розміщено оголошення про пошук інвесторів, бажаючих взяти участь у процедурі санації, проте на адресу керуючого санацією жодної пропозиції не надійшло, що також підтверджується матеріалами справи.
Щодо порушень позивачем частини п`ятої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в частині несвоєчасного надання відзиву господарському суду та письмової відповіді заявнику за результатами розгляду вимог ОСОБА_4 , що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), колегія суддів зазначає наступне.
Так, в акті перевірки комісією зазначено, що відповідно до вимог абз. 2 частини шостої статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" керуючий санацією зобов`язаний розглядати вимоги кредиторів щодо зобов`язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації.
Скаржник посилається на частину п`яту статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та зазначає, що розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день, з дня, наступного після закінчення встановлено частиною першої цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.
Відповідно до абз. 2 статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.
Ухвалою від 10 лютого 2016 року Господарським судом Одеської області введено процедуру санації та призначено керуючого санацією.
У своїх поясненнях арбітражний керуючий звертав увагу комісії, що заява про визнання кредитором по справі ОСОБА_4 на адресу керуючого санації не надходила.
Незважаючи на це, відзив на заяву ОСОБА_4 було надано позивачем безпосередньо ОСОБА_4 25 серпня 2016 року та направлено по пошті 28 вересня 2016 року. Крім того, відзив було подано також і до суду, що підтверджується клопотанням №01-20/1070 від 28 вересня 2016 року.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", серед іншого, розпорядник майна зобов`язаний повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог.
При цьому, частиною шостою статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено взагалі направлення письмового відзиву кредитору та не встановлено строки в які керуючий санацією зобов`язаний його надіслати.
Пунктом 7.3 Порядку контролю передбачено, що Мінюст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлені грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та законних інтересів боржника чи кредитора (ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акту перевірки вимогам законодавства.
Отже, як зазначалось вище, грубим порушенням арбітражним керуючим вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в контексті п.7.3 Порядку контролю є таке порушення вимог Закону, що призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.
Як вбачається із матеріалів справи, комісією не встановлено, чи було завдано матеріальної шкоди ОСОБА_4 внаслідок не визнання його вимог арбітражним керуючим через не надання останнім документів.   
Поряд з цим, Господарським судом Одеської області вимоги ОСОБА_4 також не були розглянуті, у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджували б його позицію як кредитора.
Відповідно до п.6.14 Порядку у разі виявлення під час перевірки вчинення арбітражним керуючим дій, що завдали великої матеріальної шкоди, орган контролю зобов`язаний передати органам внутрішніх справ документи, що підтверджують вчинення такої шкоди.
Разом з тим, комісією не було встановлено які саме права боржника та кредитора було порушено керуючим санацією.   
Щодо порушень позивачем абз. 7 частини шостої статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в частині не розгляду арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимоги кредиторів щодо зобов`язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство, а саме: кредиторських вимог ОСОБА_6 на суму 17 345,60 грн та вимоги статтей 4-5 Господарського процесуального кодексу України, в частині не виконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10 червня 2016 року по справі №916/3087/13, а саме: не надання до господарського суду відзиву на заяву ОСОБИ 4, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абз. 7 частини шостої статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" керуючий санацією зобов`язаний розглядати вимоги кредиторів щодо зобов`язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації.
Згідно інформації наявній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що Господарський суд Одеської області розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про визнання кредитором до ПАТ "Катран" з вимог по заробітній платі на суму 17345,60 грн (з урахуванням індексації), своєю ухвалою від 26 липня 2016 року по справі № 916/3087/13 року встановив, що оскільки грошові вимоги заявника є законними і обґрунтованими, підтверджуються: наказом від 10 квітня 2006 року за №13 про звільнення з посади ОСОБА 2; копією трудової книжки; рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року у справі №2-1183/2010, яким позов ОСОБА_6 задоволено, стягнуто з ПАТ "Катран" на користь ОСОБА_6 невиплачену заробітну плату та заборгованість з компенсації за невикористані відпустки; виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року у справі №2- 1183/2010, а тому заява підлягає задоволенню.
Як вбачається із матеріалів справи, керуючим санації було також надано відзив на заяву кредитора, не зважаючи на те, що це не було обов`язком керуючого санації у розумінні частини шостої статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, на адресу керуючого санацією заява кредитора не надходила.
Починаючи з лютого 2016 року по 10 червня 2016 року справа знаходилася в Одеського апеляційному господарському суді та у Вищому господарському суді. Розгляд заяви було призначено лише після того як справа надійшла до суду першої інстанції. Тому після ознайомлення з матеріалами справи арбітражний керуючий надав свій відзив, інших можливостей ознайомитися з заявою, яка надійшла, арбітражний керуючий не мав.
Судами попередніх інстанцій правомірно зазначено, що комісія необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку про грубе порушення прав боржника та кредиторів, з урахуванням того, що розмір шкоди не визначений, вимоги кредитора визнані.
При цьому, відзив на заяву про визнання кредиторських вимог ОСОБА_6 отримано 16 червня 2016 року, про що міститься відмітка на самому відзиві, а 22 липня 2016 року через канцелярію Господарського суду Одеської області було залучено звіт керуючого санацією з додатками та відзив на заяву ОСОБА_6 .
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанції про те, що відповідачами не підтверджено факт вчинення позивачем грубого порушення законодавства про банкрутство, як і не підтверджено факт існування очевидної небезпеки подальшого порушення позивачем прав та інтересів боржника чи кредиторів, передбачених законодавством, у зв`язку з виконанням ним повноважень керуючого санацією ПАТ "Катран".
При цьому, при розгляді справи встановлено, що органом контролю не було досліджено всі документальні дані, що надавались позивачем на підтвердження своєї правової позиції, при складанні акту комісією з перевірки безпідставно не було взято до уваги та не надано жодної оцінки доводам арбітражного керуючого, що подавались в якості заперечень до довідки, що призвело до невірного застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в результаті чого зроблено висновки про порушення, що не ґрунтуються на нормах закону, яким врегульовано спірні правовідносини.
З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками суду попередніх інстанції про те, що позивач не вчиняв грубого порушення вимог законодавства про банкрутство, яке б призвело до грубого порушення прав боржника та/або його кредиторів.
Доводи та аргументи відповідача зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою судів обставин справи, встановлених у процесі її розгляду. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій.
Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час розгляду касаційної скарги у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення. 
За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15   січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк
Судді                                                                                                     О.В. Калашнікова 
                                                                                                    В.М. Соколов