Ухвала
16 березня 2020 року
м. Київ
справа № 607/19662/18
провадження № 51-4856ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 12018210000000308 щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
12 березня 2020 року до Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_5 із клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження, яка згідно відбитку штемпелю на конверті була направлена засобами поштового зв`язку 10 березня 2020 року. Захисник у своїй касаційній скарзі виклав вимогу про скасування вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року і призначення нового розгляду. Також, просить задовольнити його клопотання та поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Поважність пропуску строку на касаційне оскарження захисник обґрунтував тим, що копію ухвали Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року ним отримано було 11 грудня 2019 року, а тому вважає, що строк на касаційне оскарження для нього повинен обчислюватися з дня отримання ним копії рішення суду апеляційної інстанції.
Суд, перевіривши доводи клопотання, викладені у касаційній скарзі захисника про поновлення строку касаційного оскарження, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 цього Кодексу процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь–якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Відповідно до положень, передбачених ч. 2 ст. 426 КПК, відрахування строку подання касаційної скарги з дня вручення копії судового рішення передбачено лише для засудженого, який тримається під вартою.
Як убачається із копії рішення суду апеляційної інстанції доданої до касаційної скарги, Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 28 листопада 2019 року апеляційні скарги прокурора, обвинуваченої та захисника на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року залишив без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції – без зміни. 
Крім того, з матеріалів провадження за скаргою вбачається, що захисник ОСОБА_5 був присутній під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 судом апеляційної інстанції, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника ОСОБА_5 було 28 лютого 2020 року, проте з даною скаргою разом з клопотанням про поновлення строку на оскарження він звернувся до Суду 10 березня 2020 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені захисником у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження, Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Також, Суд звертає увагу захисника, що правило щодо початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження, за винятком засудженого, який перебуває під вартою. Тому доводи захисника ОСОБА_5 стосовно того, що строк на касаційне оскарження для нього повинен обчислюватися з дня отримання ним копій судового рішення суду апеляційної інстанції, є безпідставними.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Зважаючи на викладене, оскільки інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження захисником не наведено, Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, а касаційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити захиснику засудженої ОСОБА_4 – адвокату ОСОБА_5 у поновленні строку касаційного оскарження вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 12018210000000308 щодо ОСОБА_4 .
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3