Справа № 161/9907/17 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/287/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
08 квітня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання - Галицька І.П.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року,    

                                           В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №129/08-К/02 від 20.08.2008 та додаткову угоду № 3 від 22.08.2011 до кредитного договору, відповідно до умов яких банк надав позичальнику кредит в сумі 677943,93 грн. на строк з 23.08.2011 до 17.08.2018 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16% річних, та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21% річних.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_3 було укладено трьохсторонній договір поруки №1 від 20.08.2008 та додаткову угоду № 1 від 22.08.2011 до договору поруки, за умовами яких поручитель поручилася перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.
У зв`язку із невиконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2012 було задоволено позов прокурора міста Луцька в інтересах держави в особі АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № 129/08-К/02 від 20.08.2008 в розмірі 721592,05 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту (строкова) - 621448,54 грн., заборгованість по кредиту (прострочена) - 53445,45 грн., заборгованість по процентах (поточна) - 303,17 грн., заборгованість по процентах (прострочена) - 46394,89 грн., нараховану станом на 01.04.2012.
Рішення суду боржниками не виконано. 
Крім того, відповідачами не виконуються зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, нарахованих після пред`явлення дострокової вимоги та ухвалення судового рішення, у зв`язку із чим за період з 01.04.2012 по 01.04.2017 утворилася нова заборгованість по процентах у розмірі 614227,96 грн., з яких: 369,50 грн. - заборгованість по процентах (поточна) і 613858,46 грн. - заборгованість по процентах (прострочена), яку позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів, а також відшкодувати судові витрати.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року позов задоволено (а.с.33-34, 43).
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 129/08-К/02 від 20.08.2008 у розмірі 614227 грн. 96 коп., з яких: заборгованість по процентах (поточна) - 369,50 грн., заборгованість по процентам (прострочена) - 613858,46 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» по 4606 грн. 71 коп. з кожного витрат по сплаті судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі не погасили заборгованість за кредитним договором, стягнуту з них заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2012, у зв`язку із чим підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентах, нарахованих станом на 01.04.2017.
Проте, такі висновки суду зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Судом встановлено, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №129/08-К/02 від 20.08.2008 та додаткову угоду № 3 від 22.08.2011 до кредитного договору, відповідно до умов яких банк надав позичальнику кредит в сумі 677943,93 грн. на строк з 23.08.2011 до 17.08.2018 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16% річних, та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21% річних (а.с.7-10, 11-14).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_3 було укладено трьохсторонній договір поруки №1 від 20.08.2008 та додаткову угоду № 1 від 22.08.2011 до договору поруки, за умовами яких поручитель поручилася перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором (а.с.15, 16).
Із позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості по процентах, нарахованих після пред`явлення дострокової вимоги та ухвалення судового рішення від 01.10.2012, яким з відповідачів стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором (а.с.2-3).         
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У кредитному договорі сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - 17 серпня 2018 року, однак банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, що стверджується рішенням суду від 01.10.2012.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося у зв`язку із достроковою вимогою про повернення кредиту, а тому після такої вимоги банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.04.2012 по 01.04.2017 не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову зроблені без належного з`ясування обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 13820 грн. 13 коп..

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд   

                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 129/08-К/02 від 20.08.2008 - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 13820 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 13 коп. - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий - суддя  

Судді