КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                                                                                                                             -
 Справа № 33/824/1257/2020                                                                                          Постанова винесена суддею Панченко О.М.
 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
27 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи                    про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 листопада                    2019 року, 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від                               08 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу                     у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі                     384 грн. 20 коп. 
 
 В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду винесеною без врахування обставин, які мають суттєве значення для справи, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, звільнивши його від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.
 
            Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що про дату та час розгляду судової справи йому відомо не було, оскільки працівники патрульної поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення сказали, що повістка надійде йому на мобільний телефон у вигляді текстового повідомлення (СМС), але, так як на кінець січня 2020 року повістка йому так і не надійшла, він звернувся до АО «Альфа Адвокат Консалтинг» за правовою допомогою, адвокат якої і повідомив йому, що його справа вже була розглянута судом 08.11.2019 року, а з матеріалами справи адвокат ознайомився лише 03.02.2020 року.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга  підлягає поверненню особі, яка її подала,                   з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова Деснянського районного суду м. Києва відносно                    ОСОБА_1  була винесена 08 листопада 2019 року.
Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав 13.02.2020 року, згідно поштової відмітки на конверті, тобто з пропуском встановленого законом                          10-денного строку на апеляційне оскарження.
 
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
 
Між тим, доводи  ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва                     від 08 листопада 2019 року. 
 
Як вбачається з постанови Деснянського районного суду м. Києва                     від 08 листопада 2019 року, ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.                
Разом з тим з матеріалів справи слідує, що про день та час розгляду справи призначеної на 08.11.2019 року ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, проте, направлена на його адресу судова повістка повернулась за закінченням терміну зберігання, що в цілому свідчить про те, що він байдуже поставився до забезпечення можливості його належного повідомлення про розгляд справи судом, оскільки мав можливість отримати судову повістку про виклик у відповідне судове засідання, проте взагалі її не отримав виключно з власного волевиявлення, та про свідоме небажання ОСОБА_1 її отримувати та відповідно і з`являтись у судове засідання (а.с. 6). 
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд адміністративної справи щодо нього відбудеться за викликом у Деснянському районному суді м. Києва (а.с. 2), про що ОСОБА_1 не заперечується і в апеляційній скарзі.
Також з матеріалів справи слідує, що  ОСОБА_1 була направлена копія постанови суду 13.11.2019 року, про що свідчить супровідний лист                  (а.с. 9).        
 
Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що  ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 30 вересня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про перебування даної адміністративної справи на розгляді у Деснянському  районному суді м. Києва, про що ним не заперечується і в апеляційній скарзі,             в подальшому самостійно не поцікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а поставився до цього питання байдуже.
 
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України").
 
Натомість, як вказувалось вище, матеріали справи не свідчать, що ОСОБА_1 вживались заходи, щоб дізнатись про стан відомого йому  судового провадження.
 
За таких обставин, відсутні підстави для поновлення  ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається,                      з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.
 
          Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
 
Оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 .
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у поновленні строку                         на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від  08 листопада 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1                    ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 .
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
               Суддя 
         Київського апеляційного суду                                                    Горб І.М.