Справа № 127/33806/19
Провадження № 22-ц/801/1149/2020
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року	Справа № 127/33806/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                 Якименко М. М.,
суддів :                         Ковальчука О.В., Сала Т. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2020 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е.,
ВСТАНОВИВ:
17.12.2019 ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання кредитного договору недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 0198-8406 в електронній формі, відповідно до умов якого позивачем отримано кошти в сумі 7000,00 грн строком на 14 календарних днів, з відсотковою ставкою 2 % за день, яка є фіксованою. Однак, на веб-сайті відповідача відсутня інформація, передбачена п. 5 договору, а саме, що річна відсоткова ставка становить 128 %.
ОСОБА_1 вказує, що згідно п. 6 договору позичальник зобов`язаний сплатити до 2% пені від несплаченої суми, однак відсоткова ставка не є конкретною. Також п.7 договору є незрозумілим та неконкретним.
П.8 договору передбачено, що Правила надання грошових коштів у кредит є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті відповідача. Позивач зазначає, що її підпис на цих Правилах відсутній, а тому встановити факт роз`яснення позивачу цих Правил встановити неможливо.
Інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», позивачу надано не було.
Позивач зазначає, що на місцях підпису договору відомості про електронні підписи відсутні, тому письмова форма договору не дотримана. Також ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не надає повної інформації про умови надання кредиту, вводить в оману своїх клієнтів та у такий спосіб здійснює нечесну підприємницьку практику.
Пославшись на викладене та на положення Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просила визнати недійсним кредитний договір № 0198-8406 від 15.07.2019 та договір із додатками.
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказує на безпідставність та не обґрунтованість позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2020 року в позові відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Пославшись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування усіх обставин справи, в апеляційній скарзі просить його скасувати, постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним, а також залишив поза увагою той факт , що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження факту отримання позивачем електронного підпису , а також отримання нею коштів за даним договором.
Відповідач в свою чергу подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив її залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, були повідомлені, про причини неявки суд не сповістили. 
Відповідач не з`явився в судове засідання, просив його відкласти, посилаючись на неможливість прибуття на розгляд апеляційної скарги, в зв`язку з значною віддаленістю від місця розгляду справи.
Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихя осіб, неявка яких є неповажною. 
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду відповідає.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, свій висновок мотивував тим, що кредитний договір укладений з додержанням письмової форми, підписаний позивачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, дії ТОВ «Укр Кредит Фінанс»  відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Укладений договір не суперечить Цивільному кодексу України , іншим актам цивільного законодавства , інтересам держави і суспільства , його моральним засадам , волевиявлення учасника відповідало його внутрішній волі. Правочин вчинено на реальне настання правових наслідків. Кредит позивачем, як правильно встановив суд, було отримано.
А відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання його недійсним.
З таким висновком погоджується апеляційна інстанція, оскільки він ґрунтується на Законі, відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить наявним доказам та матеріалам справи та зроблений у відповідності до норм процесуального та матеріального права. 
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 15.07.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 0198-8406 в електронній формі, згідно якого відповідач зобов`язався надати позичальникові (позивачу) грошові кошти в сумі 7 000, 00 гривень в кредит строком на 14 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. (а.с. 90).
Згідно умов вищевказаного договору термін платежу становить - 28.07.2019; нараховані проценти - 1 960, 00 гривень (2 % від суми кредиту за кожен день користування, всього 28 % від суми кредиту); разом до сплати - 8 960, 00 гривень (сукупна вартість кредиту: 128 % від суми кредиту).
Факт укладення кредитного договору сторонами не оспорюється.
Так Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» зареєстровано як фінансова установа відповідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія ІК № 116, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 1 серпня 2013 року.
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 8 червня 2017 року №2401 Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів (а.с. 102).
15.07.2019 позивачу було погоджено відповідачем видачу кредиту в сумі 7 000, 00 гривень строком на 14 днів, про що її було повідомлено на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також даним повідомленням було роз`яснено позивачці, що для отримання нею коштів їй необхідно зайти в Особистий кабінет, ознайомитись та прийняти умови договору; повідомлено одноразовий пароль для підписання документів за кредитом. (а.с. 104, 106)
Того ж дня позивачці було повідомлено відповідачем про перерахування на її картку коштів в сумі 7 000, 00 гривень. (а.с. 105)
З Витягу з реєстру банку №80/1 від 10.01.2020 слідує, що ОСОБА_1 видано кошти за кредитним договором на суму 7000,00 гривень (а.с. 95), які були перераховані на картку НОМЕР_2 , що підтверджується листом № 03-43 від 03.01.2020 (а.с. 96).
Дана обставина сторонами в ході розгляду справи судом першої інстанції не заперечувалась. 
Зазначений договір позики укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Так,  відповідно до ст.5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.
За статтею 6 вказаного Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документу, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Відповідно до ст.8 вказаного Закону юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Даний кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду договору, а позивачем було дотримано порядок укладення договору, тобто дії ОСОБА_1 свідчать про її свідомий вибір та волю на укладення договору.
Крім того згідно ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Тобто порядок укладення договору відповідає ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного в письмовій формі.
Кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Так як в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам чинного законодавства та про несправедливість його умов, без їх доведення в розрізі положень ст. ст.76-81 ЦПК України, і спростовуються самим змістом договору, тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним з підстав, визначених ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Укр кредит фінанс» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.
На переконання апеляційного суду умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив надані докази укладеного сторонами кредитного договору, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором та умовами надання споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору, що при підписанні спірного кредитного договору позивач погодився з його умовами та отримав кредитні кошти. 
Доводи апеляційної скарги про те, що надана паперова копія договору відповідачем так і не набула статусу письмового доказу, тому не може бути належним доказом, не заслуговують на увагу. Оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідачем надано договір звірений представником ОСОБА_3 на підставі довіреності, в якій зазначено право щодо посвідчення вірності оригіналам копій документів та витягів із них (а.с. 75).
Доводи апеляційної скарги дублюють позовні вимоги позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Мотиви, на які посилається позивач, звертаючись до апеляційної інстанції щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та до уваги колегією суддів не приймаються. 
Як не приймається до уваги доводи скарги, що суд не надав оцінки відсутності належних доказів, що саме позивачем було застосовано ідентифікатор та не доведено факт отримання позивачем коштів, передання грошових коштів та зарахування їх на поточний рахунок ОСОБА_1 , оскільки ці обставин не були предметом спору при розгляді даної справи в суді першої інстанції і не були підставою звернення до суду із позовом, тобто доводи апеляційної скарги в цій частині виходять за межі позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції. . 
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у його мотивувальній частині.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.    

Головуючий                                                         М. М. Якименко
Судді :                                                               О. В. Ковальчук
                Т. Б. Сало