Постанова
Іменем  України
 
12 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 754/1601/14-ц
провадження № 61-35552св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Кірсік Сніжани Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року у складі судді Грегуль О. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення.
Позов мотивований тим, що 27 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив ОСОБА_2 200 000,00 грн, що еквівалентно 25 тис. доларів США.
Згідно зазначеного вище договору, борг повинен був повертатись поетапно до 27 жовтня 2012 року.
27 квітня 2012 року ОСОБА_3 видала довіреність на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою сторони по справі уповноважувались вирішувати питання управління та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .
Вказував на те, що в усній формі між ОСОБА_3 та позивачем існувала домовленість про продаж квартири у разі неповернення відповідачем боргу.
У визначені ними строки відповідач борг не повернула у зв`язку із чим ОСОБА_1 продав квартиру ОСОБА_4 .
Також зазначив, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 не міг займатися продажем квартири, останній 28 жовтня 2013 року подарував квартиру АДРЕСА_1 позивачу.
28 жовтня 2013 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні власністю, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся із заявою до Деснянського РУ ГУ МВС України.
У зв`язку із викладеним, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 , прийняти рішення про вселення позивача у спірну квартиру.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року позов задоволено. 
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення судів мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири, якому відповідач чинить перешкоди у її користуванні. Тому суди дійшли висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем порушуються права ОСОБА_1 щодо користування своєю власністю. 
Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі
У травні 2018 року адвокат Кірсік С. В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про порушення прав позивача щодо вільного користування квартирою. Судами не було встановлено обставин щодо того, хто саме, яким чином та коли здійснював перешкоди позивачу та чи здійснювались дані перешкоди взагалі, чи їх наявність є лише припущенням позивача. Не перевірили суди й обставин про які зазначив позивач у своєму позові, а саме щодо того, що в квартирі до якої він просить вселити його, проживає не відповідач, а невідома йому особа. 
Аргументи учасників справи 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 направив відзив на касаційну скаргу, в якому просить оскаржені судові рішення залишити без змін.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. Зупинено виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження.
У листопаді 2018 року матеріали цивільної справи № 754/1601/14-ц надійшли до Верховного Суду та 03 жовтня 2019 року передано судді-доповідачу Дундар І. О.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, що 27 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив ОСОБА_2 200 000,00 грн, що еквівалентно 25 тис. доларів США.
27 квітня 2012 року ОСОБА_3 видана довіреність на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно якою сторони уповноважувались представляти інтереси довірителя в будь-яких установах, підприємствах організаціях, незалежно від їх форми власності та підпорядкування перед фізичними особами у тому числі в КМБТІ в житлово-комунальних та експлуатаційних підприємствах, водо-, енерго-, газопостачальних організаціях, в органах зв`язку, в паспортному столі, в податкових органах, в органах нотаріату тощо з питання управління та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 07 березня 2013 року, ОСОБА_1 продав ОСОБА_4 вищезазначену спірну квартиру.
28 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування, відповідно до якого останньому передано у дар квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано ПН Макарівського районного нотаріального округу Середюк О. П.
З довідки Форми 3 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за вищезазначеною адресою.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левчук І. І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальова Т. К., ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними відмовлено (справа № 754/3352/14-ц). 
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Разом з тим, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 суди не встановили чи були перешкоди для вселення до спірної квартири.
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Зважаючи на вищевикладене у сукупності, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що суди не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим дійшли передчасного висновку про задоволення  позовних вимог.
Отже, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статями 400, 409, 411 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду    
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Кірсік Сніжани Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар 
 
                                                                                      В. І. Журавель
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
                                                                                      М. М. Русинчук