ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2020 р.           Справа№ 910/13436/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дикунської С.Я.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
секретар судового засідання  Шевченко В.І.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання
розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
на рішення             Господарського суду міста Києва   
від                           18.12.2019 (повний текст рішення складено 27.12.2019)
у справі                  № 910/13436/19 (суддя Гулевець О.В.)
за позовом             Товариства з обмеженою відповідальністю  «МІК» 
до                               Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
про                                 внесення змін до договору

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю  «МІК» (далі - ТОВ «МІК», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі-АТ «Укргазвидобування», відповідач) про внесення змін до Договору поставки №УГВ6530/30-18 від 11.06.2018 шляхом укладення Додатку №3 «Графік поставки товару» до Договору поставки №УГВ6530/30-18 від 11.06.2018 в редакції  позивача. В обґрунтування  своїх позовних вимог зазначило про на істотну зміну обставин, що є підставою для внесення змін до Договору поставки №УГВ6530/30-18 від 11.06.2018.
Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказував на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених  ч.2 ст.652 ЦК України, відповідно до яких укладені між сторонами договори можуть бути зміненими за рішенням суду. За твердженнями відповідача,  положення Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» не надають  повноважень Київській торгово-промисловій палаті видавати висновки про істотну зміну обставин, які впливають на можливість виконання  сторонами обов`язків за договором. На переконання відповідача висновок Київської ТПП №1703-4/364 від 31.07.2018  не може бути правовою підставою для внесення змін до договору поставки №УГВ6530/30-18 згідно ч. 2 ст. 218 ГК   України.   
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 позов задоволено повністю. Внесено зміни в Договір поставки №УГВ6530/30-18 від 11.06.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю  «МІК» та Акціонерним товариством «Укргазвидобування», шляхом укладення додатку №3 «Графік поставки товару» до Договору поставки №УГВ6530/30-18 від 11.06.2018 у викладеній в ч. 2 резолютивної частини рішення редакції. Стягнуто з  Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь   Товариства з обмеженою відповідальністю  «МІК» судовий збір у сумі 1 921,00  грн. 
Не погоджуючись із згаданим рішенням, АТ «Укргазвидобування» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким   відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт наполягав на неправильному застосуванні судом першої інстанції ч.ч.1, 2 та 4 ст. 652 ЦК України, вказуючи на те, що в силу цих приписів суд при ухваленні рішення  про зміну умов Договору на підставі ст. 652 ЦК України повинен встановити наявність одночасно 4 передбачених ч. 2 згаданої статті умов, а також факт, що розірвання спірного Договору суперечить суспільним інтересам або потягне за собою для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання Договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 ЦК України). За твердженнями апелянта,  місцевий суд самостійно не встановлював наявності або відсутності обставин, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України, висновок щодо наявності таких підстав суд зробив виключно на підставі висновку Київської торгово-промислової палати, що є грубим порушенням ч. 5 ст. 236 ГПК України.  На переконання апелянта, в даному випадку мало місце порушення умов Договору  позивачем, яке полягає у несвоєчасній поставці товару, а ініційований ним позов спрямований на уникнення відповідальності за порушення умов Договору. Зокрема, як стверджував апелянт, під час укладення спірного Договору  позивач гарантував наявність у нього товару на момент його укладення. При цьому, нібито наявність обставин непереборної сили щодо зовнішньоекономічного контракту, на які посилався позивач, як на підставу зміни Договору, жодним чином не стосуються позивача  та не обґрунтовують необхідності внесення саме тих змін, про які просив саме він. Таким чином, на думку апелянта, позивач не довів та в матеріалах справи відсутні докази наявності одночасно 4 передбачених ч.2 ст.652 ЦК України умов, натомість матеріали справи доводять інше  - наявність факту порушення позивачем умов договору. Крім цього, апелянт акцентував увагу на застосуванні ч. 4 ст.652 ЦК України, зазначаючи, що ч. 2 цієї статті дозволяє внести зміни  до договору виключно за умови існування обставин, передбачених ч. 4 згаданої статті. Разом з цим, ані позовна заява, ані висновок Київської торгово-промислової палати не містять обґрунтувань наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 652 ЦК України, що в свою чергу свідчить про прийняття судом рішення  про внесення змін до Договору за відсутності таких обставин. Крім цього, судом першої інстанції неправильно застосовано положення  ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» щодо  повноважень Київській торгово-промисловій палаті видавати висновки про істотну зміну обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків сторонами за договором.
Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив,  що висновком Київської торгово-промислової палати встановлено обставини,  які істотно вплинули на можливість виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки  товару за Договором. Крім цього, цим висновком встановлено, що вина ТОВ «МІК» у недотриманні  строків виконання зобов`язань  відсутня як така, а порушення строків  відбулось внаслідок істотної  зміни обставин, які  виникли після укладення Договору і суттєво впливають на можливість  виконання постачальником обов`язків за Договором. Також згаданим висновком зазначено, що виконання Договору  на існуючих умовах щодо строків  поставки суттєво порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє ТОВ «МІК» того, на що воно розраховувало при укладенні Договору. Істотна зміна обставин може бути подолана лише шляхом коригування умов Договору щодо перенесення кінцевих строків поставки товару з урахуванням періоду, необхідного для поставки товару від виробника. На переконання позивача, надання зазначених висновків передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статутом ТПП та положенням про юридичний відділ Київської ТПП. Крім цього,  на думку позивача, наявними є 4  умови, які відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України  є необхідними для внесення змін до Договору за рішенням суду тощо.
В судове засідання апеляційної інстанції 09.06.2020 з`явились представники сторін, представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
Представник позивача в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено матеріалами справи, 11.06.2018 між ТОВ «МІК» (позивачем, постачальником за договором) та АТ «Укргазвидобування»  (відповідачем, покупцем за договором) укладено договір поставки №УГВ 6530/30-18 з постачання головок колонних в асортименті у кількості 92 комплектів (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві головки колонні в асортименті (далі - товар), зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
Відповідно до п. 1.2 Договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна  вказується в специфікації  (далі - Специфікація), яка є додатком №1 до Договору та є її невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається Графіком поставки товару, який є додатком №3 до Договору та є його невід`ємною частиною.
Положеннями п. 5.1 Договору сторони погодили, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/-ях та Графіку поставки до Договору (Додаток №3 до нього).
Відповідно до Графіку поставки ТОВ «МІК» прийняло на себе зобов`язання поставити відповідачу обумовлений Договором товар - головки колонні в кількості 92 комплектів партіями у строк до: 
54 комплектів у строк до 10.08.2018 (60 календарних днів з дати підписання договору);
24 комплектів у строк до 25.08.2018 (75 календарних днів з дати підписання договору);
14 комплектів у строк до 09.09.2018 (90 календарних днів з дати підписання договору).
Договір згідно п. 10.1 набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником  забезпечення виконання  своїх зобов`язань за Договором, які відповідають вимогам, вказаним у його п. 10.2   і діє до повного виконання сторонами зобов`язань.
Договором. зокрема, п. 11.1  визначено, що він може бути змінений або розірваний за згодою сторін, крім випадків, встановлених Договором та чинним законодавством.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За договором поставки в силу приписів ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Як вище згадувалось, позивач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку відповідачу товару у строки, встановлені Графіком поставки (Додаток №3 до Договору), відповідно до якого товар поставляється партіями і граничний строк поставки відповідних партій товару складає 60, 75 та 90 календарних днів з дати підписання Договору.
Однак, в подальшому, в зв`язку із настанням істотної зміни обставин за Договором листом (вих. №18-08-01-06 від 01.08.2018) позивач просив відповідача перенести строки поставки продукції за Договором на 45 календарних днів.
Листом №09201 від 20.09.2018 позивач  просив розглянути можливість внесення змін до Договору в частині строків постачання товару шляхом укладання Додаткової угоди  №1 від 20.09.2018 до Договору.  
На підтвердження неможливості своєчасного здійснення взятих на себе зобов`язань за Договором, позивач посилався на Висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/364 від 31.07.2018, який також було надано відповідачу разом із згаданими листами.   
Проте відповідач відповіді на зазначені вище листи позивача не надав, проект Додаткової угоди не підписав, тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив внести зміни до Договору шляхом укладення додатку №3 «Графік поставки товару» до Договору у викладеній в прохальній частині позову редакції.
Договором  на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами на підставі ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зміст господарського договору на підставі ст.180 ГК України становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Порядок зміни господарського договору врегульовано ст.188 ГК України, відповідно до якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється всього того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Положеннями ст.652 ЦК України врегульовано зміну або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин. За приписами даної норми у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
-  в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
-   зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
-  виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Зміна договору в зв`язку з істотною зміною обставин допускається судом у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч.ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України).
Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, в ході виконання договору можуть виявитися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.
Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають в ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Таким чином, закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох визначених ч. 2     ст. 652 ЦК України умов при істотній зміні обставин.
Разом з тим, при зверненні з вимогами про зміну договору на підставі ст. 652 ЦК України, на позивача відповідно до ст. 74 ГПК України покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається.
На підтвердження істотної зміни обставин та неможливості своєчасно здійснення виконання взятих на себе зобов`язань за Договором позивач надав суду Висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/364 від 31.07.2018, а також листи виробника товару Компанії «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» від 04.05.2018, від 15.06.2018, лист  ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд»  від 18.06.2018. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» торгово-промислові палати мають право, зокрема,  проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України.
Торгово-промислові палати можуть виконувати і інші, крім визначених  ст. 11 Закону повноважень, що не суперечать законодавству України. У вирішенні спорів арбітражним судам слід оцінювати відповідні акти експертизи поряд з іншими доказами у справі (лист Вищого арбітражного суду № 01-8/80 від 05.03.1998  «Про Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні»).  
За змістом п. 2. ст.11 Закону України «Про торгово-промислові палати в України»  методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. 
Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» визначено, що права торгово-промислових палат закріплюються в їх статутах і реалізуються у порядку, передбаченому законодавством України.
Відповідно до п. 3.1.7 Статуту Київської торгово-промислової палати, затвердженого Загальними зборами засновників 21.03.1995 (протокол №1) з подальшими змінами та доповненнями, Палата має право самостійно визначати методи здійснення своєї діяльності. 
Статут Київської торгово-промислової палати передбачає право Палати надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов`язані із захистом їх прав та інтересів відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України (п.3.1.9.); проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу (п.3.1.11); виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України (п.3.1.18.). 
Відповідно до п. 2.11 Положення про юридичний відділ Київської ТПП, затвердженого Рішенням Президії Київської ТПП від 19.01.2005 (з подальшими змінами),  до функцій юридичного відділу відноситься надання суб`єктам господарювання України юридичних висновків, висновків про підтвердження та/або настання форс-мажорних обставин, висновків щодо істотної зміни обставин (hardship) відповідно до законодавства.
Зогляду на наведене, Київська торгово-промислова палата у відповідності до Закону України «Про торгово-промислові палати в України»  може надавати висновки щодо істотної зміни обставин.
При цьому, вищезгаданими приписами Закону України «Про торгово-промислові палати в України», Статуту Київської торгово-промислової палати спростовуються заперечення відповідача (апелянта) щодо відсутності повноважень  Київської  торгово-промислової палати видавати висновки про істотну зміну обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків сторонами за договором.
Як встановлено матеріалами справи, у відповідь на запит позивача Київська торгово-промислова палата надала висновок «Про істотну зміну обставин (hardship)» №1703-4/364 від 31.07.2018, в якому підтвердила настання істотної зміни обставин за укладеним між сторонами Договором.
Зокрема, Київська торгово-промислова палата дійшла висновку, що  після укладення Договору мала місце істотна зміна обставин, яка істотно вплинула на можливість виконання ТОВ «МІК» зобов`язань з поставки товару за Договором, а саме: непередбачуваний випадок (аварія) на підприємстві виробника товару, що зумовила затримку постачання продукції виробником товару до ТОВ «МІК» на строк від 45 до 50 днів. 
Крім цього, згідно цього висновку вина ТОВ «МІК» у недотриманні строків постачання товару не вбачається, а порушення відбувається внаслідок істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору та суттєво впливають на можливість виконання постачальником ТОВ «МІК» обов`язків за Договором, внаслідок чого є обґрунтовані підстави для висновку щодо перегляду сторонами умов Договору в частині перенесення строків поставки товару.
Заперечення відповідача з приводу того, що виданий Київською торгово-промисловою палатою  висновок не може підтверджувати настання форс-мажорних обставин, що унеможливили виконання  Договору, оскільки такі обставини підтверджуються іншими документами, правомірно відхилено  судом першої інстанції як безпідставні та необґрунтовані, адже  відповідно до ч. 2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили)  в силу приписів   ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» засвічується  відповідними сертифікатами.  
При цьому, як вище згадувалось, Київською торгово-промисловою палатою  було видано саме висновок про настання істотної зміни обставин за Договором поставки, що відповідає приписам ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в України». Будь-яких тверджень щодо настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) наявний у матеріалах справи висновок Київської торгово-промислової палати не містить. 
Таким чином, встановивши вищенаведені обставини та оцінивши висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/364 від 31.07.2018,   місцевий суд правомірно прийняв його як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, який документально підтверджує наявність об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання зобов`язань щодо передання товару та  встановлено наявність в період виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором істотної зміни обставин.
Як встановлено матеріалами справи, Договір було укладено сторонами за результатами допорогової закупівлі 42130000-9 - Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Головки колонні в асортименті), замовником якої було Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування».
У відповідності до тендерної пропозиції позивача, виробником товару є Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD».
Положеннями п. 6 Специфікації сторони визначили, що виробником товару є Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD», рік виготовлення товару - 2017-2018 рік, але не більше 12 місяців на дату поставки товару. 
Разом з цим, за матеріалами справи ТОВ «МІК» на виконання взятих на себе зобов`язань як постачальника за Договором, що буде укладено за результатами допорогової закупівлі, укладено Договір поставки №23 від 01.03.2018 з ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд», яке в свою чергу заключило з Компанією «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD»   контракт №JR-UAH-TGT20180528 від 28.05.2018, відповідно до умов якого Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» як продавець, зобов`язалась передати покупцю - ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд» в порядку та на умовах, встановлених контрактом, Головку колонну (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар, кількість, комплектність і ціна якого встановлюються додатками, що є невід`ємними частинами цього контракту. 
Наведені обставини зазначено також у висновку Київської торгово-промислової палати №1703-4/364 від 31.07.2018.
Положеннями п.5 Додатків №1, № 2 та № 3 до контракту поставки визначено, що строк виготовлення товару складає 45 календарних днів, 60 календарних днів та 70 календарних днів відповідно.
Як встановлено матеріалами справи, листом вих. №15/05/2018 від 15.06.2018 Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» повідомила ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд» про те, що 04.05.2018 на виробництві компанії стався непередбачений випадок (аварія), а саме, при обробці комплектуючих для арматури фонтанної вийшов з ладу станок числового програмного управління, який входить до автоматизованої комплексної лінії виготовлення частин продукції підприємства, в тому числі й частин до головок колонних, внаслідок чого лінія припинила функціонувати і протягом 32 днів на підприємстві відновлювалось обладнання. 05.06.2018 зазначена лінія почала своє функціонування та випускала продукцію, проте при проведенні контролю якості продукції було встановлено нестабільність якісних характеристик деталей та виробів (брак), що виключає можливість їх подальшого використання за призначенням. Виробником продукції встановлено, що випуск  продукції неналежної якості є наслідком аварії від 04.05.2018, а її виправлення шляхом ремонту технологічного обладнання не дало належного результату. 
З огляду на наведене, Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» повідомила про прийняття рішення щодо заміни пошкодженого станку новим, відтак постачання продукції за  контрактом №JR-UAH-TGT20180528 від 28.05.2018 відбудеться із затримкою від 45 до 50 днів.
Обставини щодо аварії на виробництві Компанії «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD», яка мала місце 04.05.2018, були також наведені у листі виробника продукції від 04.05.2018.
В свою чергу, листом від 18.06.2018 ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд»  повідомило про вищевказані обставини позивача.
За змістом листів Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» від 04.05.2018 та від 15.06.2018, зазначені вище обставини щодо затримки поставки товару виробником продукції  - Компанією «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» в рамках контракту №JR-UAH-TGT20180528 від 28.05.2018 мали наслідком порушення термінів поставки за Договором №23 від 01.03.2018, укладеним між ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд»  та ТОВ ТОВ «МІК», та в свою чергу за спірним Договором поставки №УГВ6530/30-18 від 11.06.2018, укладеним  між AT «Укргазвидобування» та ТОВ   «МІК».
З приводу заперечень відповідача (апелянта) про те, що аварія на виробництві виробника продукції відбулася 04.05.2018, тобто до укладення Договору, а в договорі позивач зазначав, що  товар належить йому на праві власності, слід зазначити, що листами від 04.05.2018 та від 15.06.2018 Компанія «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» повідомила, що внаслідок згаданої аварії в подальшому виробником продукції виявлено, що виготовлена продукція є неналежної якості. Обставини щодо затримки поставки товару виробником продукції - Компанією «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» виникли не безпосередньо 04.05.2018, а були наслідком відповідної аварії на виробництві, про що постачальника позивача було повідомлено листом від 15.06.2018.  Відтак, обставини щодо своєчасної поставки виробником продукції  в рамках контракту №JR-UAH-TGT20180528 від 28.05.2018 не могли бути відомі позивачу на момент укладення Договору.
Крім цього, в листі від 04.05.2018 виробником продукції не повідомлялося про затримку поставок за контрактом №JR-UAH-TGT20180528 від 28.05.2018, оскільки за змістом цього листа ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд»  повідомлено про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за іншим контрактом, а саме №JR-UK-CYS20180319.
Заперечення відповідача щодо відсутності доказів отримання позивачем  зазначених вище листів вірно відхилено судом першої інстанції, т.як факт отримання вказаних листів позивачем не оспорюється.  
З огляду на наведене та наявні в матеріалах справи : Висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/364 від 31.07.2018, листи виробника товару Компанії «Yantai Jereh Petroleum Equipment &Technologies Co.,LTD» від 04.05.2018, від 15.06.2018,  лист  ТОВ «Торговий дім «МІК Трейд»  від 18.06.2018, погоджені сторонами умови договору щодо виробника товару, який позивач взяв на себе зобов`язання постачати відповідачу,  апеляційний суд  визнав обґрунтованими висновки  місцевого суду про наявність істотної зміни обставин, яка виникла після укладення Договору та суттєво впливає на можливість виконання постачальником (ТОВ «МІК») обов`язків за Договором.
Таким чином, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок документально підтвердженої істотної зміни обставин, яка впливає на можливість виконання позивачем як постачальником товару обов`язків за Договором, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність  визначених ч. 2 ст.652 ЦК України умов та передбачених ч. 4 ст.  цієї статті підстав для внесення змін до Договору та продовження строків поставки, оскільки непередбачений випадок на виробництві виробника товару та як наслідок, затримка поставки товару не залежали від позивача та призвели до порушення його майнових інтересів.
При цьому, вищезазначена  зміна обставин мала місце після укладення Договору, усунення такої обставини не залежало від позивача, а виконання умов Договору на існуючих на даний час умовах щодо строків поставки порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє ТОВ «МІК» того, на що воно розраховувало при укладенні Договору (визначена договором відповідальність позивача у вигляді сплати штрафних санкцій, отримання прибутку, оплати за своєчасно поставлений товар). Разом з цим, покладення на позивача ризику настання непередбаченого випадку на виробництві виробника товару та як наслідок, затримки поставки товару не узгоджуються із такими засадами цивільного законодавства як справедливість та розумність.
За встановлених обставин, посилання відповідача (апелянта) на недоведеність позивачем наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, не заслуговують на увагу як безпідставні та необґрунтовані,  відтак запропоновані позивачем зміни до Договору, а саме, збільшення строку постачання товару не суперечать чинному законодавству України та є доцільними з врахуванням  висновків  Київської торгово-промислової палати. 
При цьому, закінчення строків виконання зобов`язань не позбавляє позивача права на внесення змін до Договору, оскільки така зміна передбачена приписами статей 651, 652 ЦК України й позивач звернувся з даним позовом до суду в межах строку Договору.   
За таких обставин, апеляційний суд  визнав обґрунтованими висновки місцевого суду про наявність правових підстав для внесення змін до Договору шляхом укладення Додатку №3 «Графік поставки товару» до нього в редакції  позивача, відповідно задоволення позову.
Доводи апелянта  з приводу неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Враховуючи положення ч.  1  ст.  9 Конституції України    та  ратифікацію      Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР      Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     1950 року і Першого протоколу та протоколів N  2,4,7,11 до Конвенції та прийняття     Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006  та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.
Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі № 910/13436/19 - без змін.
Матеріали справи №910/13436/19 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.  288-289  ГПК України.

                                                  Повний текст постанови складено 15.06.2020

Головуючий суддя                                                            С.Я. Дикунська 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала