П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 521/14614/19	
Головуючий в 1 інстанції: Мирончук Н.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
при секретарі Ішханяні Р.А.,
за участю позивача  ОСОБА_1 , його представника-адвоката Орез В.П. та представника відповідача Цвеляк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 18.12.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним порушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Янченка Сергія Володимировича, Одеської митниці ДФС (правонаступник - Одеська митниця Держмитслужби) про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:
04.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до в.о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним порушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Янченка С.В. та Одеської митниці ДФС (правонаступник - Одеська митниця Держмитслужби), в якому просив суд скасувати постанову від 15.08.2019р. №1342/50000/19 про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події правопорушення. 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що спірна постанова митного органу є неправомірною, оскільки, він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та, взагалі, останню було винесено не уповноваженою особою та з порушеннями строків притягнення до адміністративної відповідальності та приписів діючого законодавства.  
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано постанову в.о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним порушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС України Янченко С.В. від 15.08.2019р. №1342/50000/19, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 85 787,31 грн. Провадження у справі про порушення митних правил №1342/50000/19 стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Одеської митниці Держмитслужби 31.01.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача (апелянта) категорично підтримала апеляційну скаргу та мотивовано наполягала на її задоволенні, скасуванні оскаржуваного рішення суду 1-ї інстанції та відмові у задоволенні позову. 
Позивач та його представник в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу не визнали та наполягали на залишенні її без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи. 
15.08.2019 року В.о. Заступника начальника Митниці - начальник Управління протидії митним порушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Янченко С.В., на підставі протоколу від 24.05.2019р., ухвалив постанову у справі про порушення митних правил №1342/50000/19, якою визнав гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів - в сумі 85 787,31 грн. (т.б. 28 595,77 грн. х 300%). 
Вказана вище постанова мотивована тим, що 21.02.2019р. до Одеської митниці ДФС України від ПАТ Страхова компанія «Альфа страхування» надійшов лист разом матеріалами щодо використання громадянином України ОСОБА_1 , який 31.12.2018р. скоїв у м.Одесі ДТП, транспортного засобу «OPEL ASTRA» реєстр. номер НОМЕР_1 , іноземної реєстрації - Болгарія, кузов № НОМЕР_2 . 
У зв`язку з надходженням вказаного вище листа ПАТ СК «Альфа страхування», митним органом було проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що 24.07.2018 року «нерезидентом» - громадянкою Молдови ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на митну територію України в зоні діяльності Відділу митного оформлення №3 митного поста «Аккерман» Пункту пропуску «Серпневе 1-Бесараб`яска» Одеської митниці ДФС по «зеленому коридору» в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою «особистого користування» було ввезено автомобіль марки «OPEL ASTRA» реєстр. номер НОМЕР_1 , країна реєстрації - Болгарія, кузов № НОМЕР_2 , який в свою чергу, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, належить LTD «Kravchenko» (Болгарія).
16.07.2019 року судовим експертом ФОП ОСОБА_3 було проведено експертну оцінку (висновок авто-товарознавчого дослідження №154/19) автомобіля «OPEL ASTRA» 2001 р.в., р.н. НОМЕР_1 , країна реєстрації - Болгарія, кузов № НОМЕР_2 , яка склала 39 780,34 грн., на підставі якої, в свою чергу, уповноваженою особою Митного посту «Аккерман» Пункту пропуску «Серпневе 1-Бесараб`яска» Одеської митниці ДФС були встановлені митні платежі, які повинні бути сплачені у разі невиконання умов «тимчасового ввезення» автомобіля, які склали 28 595,77 грн. 
Не погоджуючись з такими діями та з рішеннями митного органу позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій і спірної постанови відповідача.
Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими та не заснованими на законі, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Частиною 1 ст.24 МК України передбачено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Як слідує зі змісту положень п.п.4,24,39,57,58 ст.4 МК України, «ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України» - це сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку. «Митний контроль» - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. «Платник податків» - особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів. «Товари» - будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім ТЗ комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. «Транспортні засоби» - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.
Так, згідно із п.6 ч.1 ст.70 МК України, одним із «митних режимів» є «режим тимчасового ввезення», який, в свою чергу, за приписами ч.1 ст.103 МК України, полягає в тому, що відповідно до нього іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Обов`язки особи, яка поміщає товари у митний режим тимчасового ввезення та є відповідальною за її дотримання митного режиму, визначені ст.104 МК України, згідно ч.6 якої, зокрема, ця особа повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення.
У відповідності до положень ч.2 ст.105 МК України, у разі порушення умов митного «режиму тимчасового ввезення» особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.
А відповідно ж до вимог п.4 ч.3 ст.293 МК України, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання відповідних умов, у разі невиконання зобов`язань щодо використання чи споживання товарів, що випливають з умов цільового використання, за яких надається «податкова пільга» при випуску товарів для вільного обігу.
Як вбачається зі змісту ч.1 ст.458 МК України, «порушення митних правил» - є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
А у відповідності до приписів ч.2 ст.459 МК України, «суб`єктами» адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Як визначено положеннями ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само «використання товарів», стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.
Тобто, стаття 485 Митного кодексу України   фактично передбачає декілька видів діянь, які складають об`єктивну сторону порушення митних правил, а позивачу, зокрема, в даному випадку, було інкриміновано саме «використання товарів (ТЗ)», стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Так, як встановлено з матеріалів справи судом апеляційної інстанції, 24.07.2018р. 16 год. 44 хв. «нерезидентом» - громадянкою Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) на митну територію України в зоні діяльності Відділу митного оформлення №3 митного поста «Аккерман» Пункту пропуску «Серпневе 1-Бесараб`яска» Одеської митниці ДФС по «зеленому коридору» в режимі «тимчасове» ввезення до 1 року (який до речі вже сплив ще у липні 2019р., а автомобіль, в свою чергу, до цього часу так не було вивезено з митної території України) з метою «особистого користування» було ввезено автомобіль «OPEL ASTRA», 2001 р.в., реєстр. номер НОМЕР_1 , країна реєстрації - Болгарія, кузов № НОМЕР_2 , який в свою чергу, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, належить LTD «Kravchenko» (Болгарія).
При цьому, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що разом із громадянкою Молдови ОСОБА_2 , у вищевказаному автомобілі, в якості пасажира, перетинав державний кордон і громадянин України ОСОБА_1 (т.б. позивач). 
Крім того, одночасно судова колегія також рахує необхідним зазначити й про те, що як видно з матеріалів справи, спочатку громадянка Молдови ОСОБА_2 24.07.2018 р. о 15 год. 28 хв. пішки перетнула д/кордон України, потім о 16 год. 19 хв. (разом із пасажиром ОСОБА_1 ) вивезла цей автомобіль «OPEL ASTRA» р.н. НОМЕР_1 з митної території України до Молдови, а в 16 год. 44 хв. того ж дня (т.б. 24.07.2018р.) даний транспортний засіб, під керуванням цієї ж громадянки Молдови ОСОБА_2 (разом із пасажиром ОСОБА_1 ) знову перетнув державний кордон та повернувся на митну територію України в режимі «тимчасового» ввезення до 1 року, а дана громадянка Молдови, в свою чергу, знову пішки перетнула кордон та повернулася на територію Молдови.
Вказані обставини неодноразового перетину 24.07.2018р. державного кордону фактично підтвердив в судовому засіданні і сам позивач, пояснивши при цьому, що діяв на прохання свого знайомого - власника цього автомобіля гр.Кравченка, який попросив його доставити («перегнати») цей транспортний засіб до нього.  
Також при цьому, слід зазначити ще й про той факт, що як встановлено з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, даний автомобіль «OPEL ASTRA»  2001 р.в., реєстр. номер НОМЕР_1 , вперше ввозився на митну територію України ще 29.07.2017р. його власником - ОСОБА_7 , потім 31.07.2017р. цей автомобіль було вивезено ним же у зворотному напрямку, але в той же день (т.б. 31.07.2017р.) цей транспортний засіб знову було ввезено на митну територію України в «режимі тимчасового ввезення до 1 року» вже «нерезидентом» гр. ОСОБА_8 .   
Отже, з наведених вище обставин вбачається, що громадянка Молдови ОСОБА_2 , яка, як «нерезидент» (декларант), безпосередньо ввезла автомобіль «OPEL ASTRA» 2001 р.в., р.н. НОМЕР_1 в «тимчасовому» митному режимі, фактично заявила митному органу певні відомості, та якій і було надано у зв`язку з цим пільги щодо сплати митних платежів, обумовлені відповідальністю за дотримання митного режиму, сплати митних платежів, та яка, в свою чергу, відповідно до зазначених вище приписів МКУ, була зобов`язана використовувати цей автомобіль виключно для особистого користування, як вона про це заявила на кордоні при ввезені його в Україну.
Як свідчать матеріали справи та вже зазначалося вище, 15.08.2019 року уповноваженою особою митного органу, на підставі протоколу від 24.05.2019р., було прийнято спірну постанову №1342/50000/19, якою було визнано гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, т.б. в сумі 85 787,31 грн. (28 595,77 грн. х 300%). 
Так, в основу цієї постанови відповідачем фактично було покладено встановлений факт «використання «тимчасово» ввезеного транспортного засобу іноземної реєстрації» позивачем, а не особою-нерезидентом, яка безпосередньо здійснила його ввезення, т.б. використання товарів, стосовно яких надано пільги, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Як вже вказувалося вище, згідно із ч.ч.1,2   ст.380 МК України,   «тимчасове» ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до 1 (одного) року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у   ст.319      цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених   розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.
Натомість, за положеннями ч.3   ст.380 МК України,   «тимчасове» ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з      УКТ ЗЕД      та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до 1 (одного) року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до 1 (одного) року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених   розділом Х цього Кодексу.
Тобто, з огляду на зміст наведених вище норм   ст.380 Митного кодексу України,   порядок ввезення, пропуску та декларування транспортних засобів особистого користування відрізняється залежно від «суб`єкта ввезення» - «резидента» або «нерезидента». Зокрема, у випадку, якщо «тимчасове» ввезення транспортного засобу особистого користування здійснюється громадянами-нерезидентами, таке ввезення здійснюється без письмового декларування та сплати митних платежів.
При чому, ще раз слід зазначити, що «тимчасово» ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно лише громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам (ч.5   ст.380 МКУ).
Відповідно до вимог п.2 ч.1   ст.292 МК України,   митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього   Кодексу, Податкового   кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.
Статтею 111 Митного кодексу України   встановлено, що іноземні товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, зберігають статус іноземних товарів.
За змістом п.30.1   ст.30 Податкового кодексу України, «податкова пільга» - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 цієї статті.
Підпунктом «г»   п.30.9 цієї ж статті ПК України   визначено, що податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.
Таким чином, сукупний аналіз наведених вище норм діючого законодавства дає підстави для висновку про те, що «використання» транспортного засобу особистого користування (який є «товаром» у розумінні п.57 ч.1   ст.4 МКУ), іншою особою, крім тієї, яка здійснила ввезення такого транспортного засобу (т.б. здійснила поміщення його в режим «тимчасового ввезення» і є відповідальною за його дотримання), становить порушення «режиму тимчасового ввезення», яке, зокрема, виявляється у «використанні» відповідного товару (ТЗ) в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими надано пільги щодо оподаткування.
При цьому, суб`єктом відповідальності за таке протиправне використання товару (транспортного засобу особистого користування) є особа, яка здійснює таке використання.
Як беззаперечно встановлено судовою колегією з матеріалів справи та пояснень самого позивача, спірний автомобіль «OPEL ASTRA» 2001 р.в., р.н. НОМЕР_1 , який був ввезений на митну територію України «нерезидентом» ОСОБА_2 у «тимчасовому» митному режимі для особистого користування, фактично «використовувався» позивачем ОСОБА_1 щонайменш двічі, а саме: 24.08.2018р. (т.б. в день вивезення та ввозу ТЗ на митну територію України) та 31.12.2018р. (т.б. в день скоєння ним ДТП, за яке позивач був визнаний винним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31.01.2019р. справа №522/647/19). Належних і  достатніх доказів щодо не користування цим автомобілем весь період «тимчасового ввезення» (т.б. з 24.08.2018р. по 24.08.2019р.) позивач, в порушення вимог ч.1 ст.77 КАС України, суду 2-ї інстанції не надав.    
Доводи ж позивача про те, що він не є належним «суб`єктом відповідальності» за інкриміноване йому правопорушення, судова колегія вважає безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на неправильному розумінні суті правопорушення та характеру спірних правовідносин.
Щодо аргументів позивача стосовно неврахування положень Конвенції і Додатків до неї про можливість використання тимчасово ввезених транспортних засобів 3-ми особами, то судова колегія їх також відхиляє, оскільки в межах цієї справи не встановлено обставин, за наявності яких використання тимчасово ввезених транспортних засобів 3-ми особами було б правомірним.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та надані сторонами докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач, в даному випадку, неправомірно користувався ввезеним «нерезидентом» транспортним засобом іноземної реєстрації, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. 
Одночасно слід зауважити, що аналогічних висновків з цього спірного питання дійшов і Верховний Суд, зокрема, в своїх постановах від 18.12.2018р. по справі №295/16296/16-а та від 29.08.2019р. по справі №697/12/17.
Що ж стосується інших доводів представника позивача щодо того, що спірна постанова від 15.08.2019р. нібито була винесена поза межами строків, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення, то судова колегія з цього приводу вважає за необхідне  зазначити наступне.
Так, як передбачено ч.1 ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
А як визначено ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через 6 (шість) місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у т.ч. передбачені ст.ст.469,477-481,485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через 6 (шість) місяців з дня виявлення цих правопорушень.
В теорії адміністративного права під «триваючими» адміністративними проступками розуміють проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, що припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. В переважній більшості випадків ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. 
Тобто, «триваючі» правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, аналізуючи зміст наведених вище положень МК України та приписів ст.485 МК України, апеляційний суд приходить до висновку, що названа стаття Кодексу фактично визначає декілька складів адміністративних правопорушень, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також на ухилення від сплати митних платежів. При цьому, лише окремі з цих порушень, а саме, зокрема, «використання товарів», стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, є «триваючими» порушеннями митних правил.
Так, як встановлено з матеріалів справи, вчинене позивачем порушення фактично було виявлено відповідачем 21.02.2019 року, т.б. в день отримання від ПАТ Страхова компанія «Альфа страхування» листа від 19.02.2019р. №003 (разом матеріалами), в якому повідомлялося про використання громадянином України ОСОБА_1 , який 31.12.2018р. скоїв у м.Одесі ДТП, транспортного засобу «OPEL ASTRA» реєстр. номер НОМЕР_1 , іноземної реєстрації (Болгарія).
Далі, як свідчать матеріали справи, у зв`язку з надходженням вказаного вище листа ПАТ СК «Альфа страхування», митним органом було проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що 24.07.2018р. «нерезидентом» - громадянкою Молдови ОСОБА_2 на митну територію України в зоні діяльності Відділу МО №3 МП «Аккерман» Пункту пропуску «Серпневе 1-Бесараб`яска» Одеської митниці ДФС по «зеленому коридору» в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою «особистого користування» було ввезено автомобіль марки «OPEL ASTRA» р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації - Болгарія, кузов № НОМЕР_2 ), який в свою чергу, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, належить LTD «Kravchenko» (Болгарія) та фактично використовується позивачем гр. ОСОБА_1 .
Матеріалами справи також встановлено, що за результатами вказаної перевірки уповноваженою особою митного органу відносно позивача 24.05.2019р. було складено протокол про порушення митних правил, на складання якого, позивач (для надання пояснень) викликався двічі - листами від 26.02.2019р. та від 16.05.2019р., які, в свою чергу, останній отримав, але не з`явився з невідомих причин (т.1 а.с.13,14).
Тобто, враховуючи те, що митим органом вказане вище «триваюче порушення» фактично було виявлено - 21.02.2019 року, а оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до відповідальності  - 15.08.2019 року, то відповідно, спірне адміністративне стягнення було накладено на позивача в межах передбаченого ст.467 МК України 6-місячного строку.
Не відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи і твердження представника позивача про те, що Одеська митниця належним чином не повідомила позивача про дату, час і місце розгляду справи та фактично розглянула справу про порушення митних правил за відсутності позивача, чим позбавила останнього права на особисту участь у її розгляді.
Так, відповідно до вимог ст.526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
При цьому, про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом   доходів   і   зборів   цей   орган   інформує   особу,   яка   притягується   до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Так, як встановлено з матеріалів справи, за вказаною у позові адресою позивача Одеською митницею ДФС був надісланий лист №6548/10/15-70-20-06-14 від 18.07.2019р., яким гр. ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (т.б. на 15.08.2019р. о 11 год).
Як видно з матеріалів справи, вказаний вище лист від 18.07.2019р. був отриманий позивачем особисто 26.07.2019р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.67). 
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені обставини та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова від 15.08.2019р. №1342/50000/19 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, була винесена належною уповноваженою особою відповідача правомірно, в межах повноважень та відповідно, скасуванню не підлягає. 
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, на підставі вищевказаного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та грубо порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства, в зв`язку із чим, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.286,308,310,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби - задовольнити.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27.05.2020 р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                             І.П. Косцова  

                                                                                   В.О. Скрипченко