УХВАЛА

02 квітня 2020 року   
Київ
справа №280/4725/18
адміністративне провадження №К/9901/8970/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №280/4725/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,
ВСТАНОВИВ:
27.03.2020 до суду надійшла касаційна скарга  Головного управління ДФС у Запорізькій області   (далі - ГУ ДФС)  на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ГУ ДФС на  рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2019.
З касаційної скарги вбачається, що  ухвалою  Третього апеляційного адміністративного суду від  16.01.2020   апеляційну скаргу ГУ ДФС у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших обґрунтованих причин для такого поновлення з підтвердженням таких обставин належними доказами та уточненої апеляційної скарги з уточненим змістом її прохальної частини. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало зокрема те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання та наведені скаржником підстави для його поновлення визнані судом неповажними, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої  статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 05.02.2019 подано після спливу строку на апеляційне оскарження.  При цьому, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.04.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. Ухвалою апеляційного суду від 15.05.2019 у задоволенні клопотання ГУ ДФС про продовження строку для усунення недоліків відмовлено, апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків. 
У клопотанні про поновлення строку відповідачем зазначено, що  вперше апеляційну скаргу було подано в строки, визначені процесуальним законодавством, проте у зв`язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору, апеляційну скаргу було повернуто. Зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до суду, а тому ГУ ДФС повторно звернулося до суду.  
Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що зазначені ГУ ДФС причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки несплата судового збору, і, як наслідок, повернення зазначеної скарги, не є об`єктивно непереборною обставиною чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення процесуальних дій, а за своєю суттю є суб`єктивною обставиною та не може бути прийнято судом апеляційної інстанції як підстава для поновлення строку апеляційного оскарження рішення.  
Як вбачається з оскаржуваної ухвали  Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції  ГУ ДФС подало клопотання, в якому просило  поновити строк на апеляційне оскарження з тих самих підстав, які вже Судом були оцінені та визнані неповажними ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що  первинна апеляційна скарга була повернута ухвалою від 15.05.2019, копію зазначеної ухвали було отримано скаржником 30.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте повторно апеляційну скаргу подано лише 10.12.2019, що свідчить про необґрунтоване зволікання з боку скаржника щодо повторного звернення до апеляційного суду з цією скаргою. 
У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки  повідомлені ним підстави для поновлення строку є поважними, а судом не враховано, що ГУ ДФС не мало можливості сплатити судовий збір. Зазначає, що заявник є органом виконавчої влади та діє в межах покладених на нього функцій і обов`язків з метою захисту економічних інтересів держави. Отже, ГУ ДФС не повноважна відповідати за зобов`язаннями держави у разі відсутності належного фінансування. Звертає увагу суду, що на сьогоднішні день відповідачем отримано електронний витяг платіжного доручення №698 від 17.09.2019, що підтверджує виконання вимог Закону України «Про судовий збір». Також звертає увагу, що право на судовий захист входить до переліку тих прав, що захищаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. 
Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.   
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки  наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано визнано неповажними та на пропозицію суду апелянт не навів інших поважних підстав для цього. 
Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин. Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №280/4725/18. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
М.Б. Гусак 
 Є.А. Усенко ,
Судді Верховного Суду