У х в а л а 
       
22 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 214/2102/16-ц
 
провадження № 61-5120ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, якою переглядалася ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від  23  жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованості та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою  Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду відмовлено.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
13 березня 2020 року, згідно з  відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка надійшла 19 березня 2020 року, тобто з пропуском строку на   касаційне оскарження вказаного судового рішення, в якій заявник просить скасувати ухвалу  Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року. 
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий судом строк заявник направив до суду пояснення на ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року про усунення недоліків касаційної скарги, помилково вважаючи, що вимоги зазначеної ухвали Верховного Суду виконано. 
 
Судом встановлено, що вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року ОСОБА_1 не виконано, оскільки, у порушення вимог частини першої статті 9 ЦПК України заявником не надано до суду виправлену касаційну скарги, яка повинна бути викладена державною (українською) мовою.
 
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 25 травня 2020 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 квітня                2020 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно вважати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу  Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, якою переглядалася ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від  23  жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованості та моральної шкоди вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати скаржнику. 
 
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. М. Осіян