ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
 
3 березня 2020 року
м. Київ
справа № 742/2412/17
провадження № 51-1671км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:                                                        
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
виправданого                                                        ОСОБА_6 ,
захисника                                                    ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017110200000029, за обвинуваченням 
 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисполя, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212,  ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі — КК), 
 
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК,та виправдано за недоведеністю вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.
 
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 10 січня 2019 року вирок щодо ОСОБА_6 залишив без зміни.
 
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що він, перебуваючи на посаді директора ПП «АПТК», маючи умисел на ухилення від сплати податків у значних розмірах та на вчинення службового підроблення, у період 2013—2014 років за не встановлених досудовим розслідуванням обставин підшукував необхідні для реалізації свого злочинного наміру підприємства (ТОВ «Ландо Плюс», ТОВ «Мірада Плюс», ТОВ «Маркет Продакт», ТОВ «Авальбудсервіс»), після чого укладав з ними договори поставки, купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, за умовами яких постачальник (вказані товариства) зобов`язувався надати покупцю (ПП «АПТК») товар згідно з накладними на відвантаження, а замовник — сплатити за поставку товарів установлену за договором суму коштів. Однак фактично надання послуг з поставки товарів від ТОВ «Ландо Плюс», ТОВ «Мірада Плюс», ТОВ «Маркет Продакт» і ТОВ «Авальбудсервіс» не відбулося у зв`язку з відсутністю адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань за укладеними правочинами, а також через відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань.
 
Надалі  ОСОБА_6 , завіряючи електронним цифровим підписом, складав та подавав до Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби (далі — ОДПІ ГУ ДФС) у Чернігівській області підроблені декларації ПП «АПТК» з податку на додану вартість (далі – ПДВ) з додатком № 5 із  завідомо неправдивими відомостями щодо сум податкового кредиту, сформованого на підставі фіктивних договорів та фіктивних взаємовідносин з вищевказаними підприємствами, які фактично не здійснювались, указуючи завищені суми податкового кредиту з ПДВ, у тому числі по взаємовідносинам з: 
- ТОВ «Ландо Плюс» за липень 2013 року – 188 998,40 грн;
- ТОВ «Мірада Плюс» за серпень і вересень 2013 року – 346 816,67 грн; 
- ТОВ «Маркет Продакт» за вересень 2013 року – 85 880,33 грн;
- ТОВ «Авальбудсервіс» за травень—серпень 2014 року – 522 096,70 грн, а всього — на загальну суму 1 143 792,10 грн.
 
Таким чином, директор ПП «АПТК» ОСОБА_6 у період з 1 липня 2013 року по 31 вересня 2014 року не сплатив до державного бюджету ПДВ на загальну суму 1 143 792,10 грн,що є значним розміром.
Крім того, органами досудового розслідування директор ПП «АПТК» ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що, маючи на меті ухилення від сплати податків шляхом заниження об`єктів оподаткування та внесення до податкових декларацій з ПДВ ПП «АПТК», які є офіційними звітними документами, завідомо неправдивих відомостей, вчинив службове підроблення, а саме під час складання податкової звітності за період з 1 серпня 2013 року по 31 вересня 2014 року безпідставно включив до податкових декларацій з ПДВ з додатком № 5 за липень—вересень 2013 року та за травень—серпень 2014 року суму по нібито проведеним фінансово-господарським відносинам з ТОВ «Ландо Плюс», ТОВ «Мірада Плюс», ТОВ «Маркет Продакт», ТОВ «Авальбудсервіс», занизивши таким чином необхідну до сплати суму податку на додану вартість за вищевказаний період у розмірі 1 143 792,10 грн.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону України, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
 
На обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій:
- у своїх рішеннях не навели належних підстав для виправдання ОСОБА_6 та мотивів, з яких відкидають докази обвинувачення; 
- не надали належної оцінки доказам, які в сукупності підтверджують фіктивні взаємовідносини та проведення безтоварних операцій між ПП «АПТК» та ТОВ «Ландо Плюс», ТОВ «Мірада Плюс», ТОВ «Маркет Продакт» і ТОВ «Авальбудсервіс»;  
- не врахували, що висновки акту за результатами перевірки по взаємовідносинах з ТОВ «Ландо Плюс» у суді в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались;
- не взяли до уваги актів перевірок, відповідно до яких у підприємств, з якими ПП «АПТК» мало фіктивні взаємовідносини, відсутні трудові ресурси, виробниче, транспортне і торгівельне обладнання, складські приміщення, не надали оцінки дослідженню ГУ ДФС у м. Києві та висновку судово-економічної експертизи;
- порушили принцип безпосередності дослідження доказів.
Апеляційний суд не зазначив належних мотивів, з яких він виходив при постановленні ухвали, та підстав, на яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.
 
Позиції учасників судового провадження
 
У судовому засіданні:
- прокурор підтримав касаційну скаргу частково, просив скасувати ухвалу щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції;
- захисник та виправданий заперечували щодо задоволення касаційної скарги.
 
Мотиви Суду
 
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) у мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді цього провадження судом апеляційної інстанції належним чином не виконані.
З матеріалів провадження убачається, що прокурор в апеляційній скарзі посилався на те, що суд першої інстанції вибірково надав оцінку доказам: врахував показання обвинуваченого ОСОБА_6 , документи фінансово-господарської діяльності ПП «АПТК», виписки щодо проведення безготівкових розрахунків між вказаними суб`єктами господарювання, постанови Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, при цьому не взяв до уваги та не надав належної оцінки відповідно до вимог ст. 94 КПК іншим наданим стороною обвинувачення доказам. 
 
Так, в апеляційній скарзі прокурор, серед іншого, також вказував на те, що:
- дослідженням ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві від 28 лютого 2017 року № 40/16-03/38615098 «Про результати фінансових операцій, проведених за участю ПП «АПТК» з питань фінансово-господарських взаємовідносин» та висновком судово-економічної експертизи від 24 квітня 2017 року №80/04/11-17 документально та нормативно підтверджено ухилення ПП «АПТК» від сплати податків у розмірі 1 143 792,10 грн;
- згідно з вказаним дослідженням ПП «АПТК» сформувало податковий кредит на порушення п. 201.4, п. 201.10 ст. 201, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 200.1              ст. 200 Податкового кодексу України як наслідок фінансово-господарських взаємовідносин з підприємствами з ознаками фіктивності, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період липень 2013 року — серпень 2014 року на суму 4 510 205,52 грн;
- зі змісту актів за результатами позапланових невиїзних перевірок ПП «АПТК» по взаємовідносинах з ТОВ «Ландо Плюс», ТОВ «Мірада Плюс», ТОВ «Маркет Продакт», ТОВ «Авальбудсервіс» убачається, що у вказаних підприємствах фактично відсутні трудові ресурси, виробниче, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основної діяльності;
- висновком судово-почеркознавчої експертизи від 8 серпня 2014 року №642 встановлено, що підписи в документах ПП «АПТК» від імені ОСОБА_8 , який нібито є директором ТОВ «Ландо Плюс», та директора ТОВ «Мірада Плюс»  ОСОБА_9 виконано не ОСОБА_8 та не ОСОБА_9 , а іншими особами;
- ухвалою Голосіївського районного суду від 22 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 останню було визнано винуватою у вчиненні фіктивного підприємництва ТОВ «Мірада Плюс» та звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК;
- згідно з інформацією Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 29 квітня 2014 року №14-09/2821 ТОВ «Ландо Плюс» та ТОВ «Мірада Плюс» жодних договорів з інспекцією, яка здійснює сертифікацію продукції, не укладали;
- відповідно до інформації ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 травня 2014 року №11650/09 з ТОВ «Ландо Плюс» та ТОВ «Мірада плюс» працівники у трудових відносинах не перебувають, підприємства звіти до Пенсійного фонду у період з січня 2013 року  по травень 2014 року не подавали;
- за повідомленням засновника ТОВ «Маркет Продакт» ОСОБА_10 він зареєстрував підприємство за грошову винагороду. 
 
Однак при тому, що:
- дослідження ГУ ДФС у м. Києві від 28 лютого 2017 року та висновок судово-економічної експертизи від 24 квітня 2017 року здобуто стороною обвинувачення після постановлення наявних у провадженні судових рішень у порядку адміністративного судочинства і висновків судів відповідно до вимог статей 85, 86 КПК щодо цих доказів з приводу їх неналежності чи недопустимості в оскаржуваних судових рішеннях не наведено;
- висновки акта від 29 жовтня 2013 року №292/22-38615098 «Про результати позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Ландо Плюс» за період з 1 липня 2013 року по 31 липня 2013 року, за якими ПП «АПТК» завищено податковий кредит з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Ландо Плюс» на суму 188 998,40 грн, усуді в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались;
- вказаною ухвалою Голосіївського районного суду від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 встановлено, що у підприємства в період з 14 червня 2013   року по 1 травня 2014 року не було необхідних умов для здійснення підприємницької та економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського та технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів,
судом апеляційної інстанції на порушення п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 419 КПК належним чином не наведено обґрунтованих мотивів щодо неврахування, у тому числі, і вищезазначених доводів апеляційної скарги прокурора та обґрунтованих підстав, на яких апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а отже згідно зп. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
 
З урахуванням зазначеного такими, що заслуговують на увагу, є доводи касаційної скарги прокурора про істотне порушення вимог ст. 419 КПК. Водночас, ураховуючи, що вказані у скарзі прокурора недоліки можуть бути усунуті на стадії апеляційного розгляду, його касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 436 КПК.
 
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити згідно з вимогами КПК, надати оцінку всім доводам в апеляційній скарзі прокурора та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 369, 412, 419, 433, 434, 436, 438,441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково. 
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати. 
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_3                             ОСОБА_2