УХВАЛА

07 квітня 2020 року 
Київ
справа №120/2911/19-а
адміністративне провадження №К/9901/9327/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Теплицької районної ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
12 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Теплицької районної ради Вінницької області у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Теплицької районної ради 51 позачергової сесії 7 скликання № 563 «Про звільнення з посади голови Теплицької районної ради ОСОБА_1 », поновити на посаді голови Теплицької районної ради та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу Теплицької районної ради Вінницької області залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, поновлено ОСОБА_1 з 12 серпня 2019 року на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2019 року по 25 лютого 2020 року в сумі 224 тисячі 705 гривень.
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року залишено без змін. 
Не погоджуючись із судовими рішеннями Теплицька районна рада 30 березня 2020 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою. 
У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення, та ухвалити нове яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначається підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Касаційна скарга не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 330 КАС України, оскільки скаржник не зазначив підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків, а саме: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Керуючись статтями 169, 248, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Теплицької районної ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                             А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                                  Л.О. Єресько

                                                                                                                            В.М. Соколов