УХВАЛА

22 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 200/10604/19-а
адміністративне провадження № К/9901/9233/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської О.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року    
у справі №200/10604/19-а
за позовом ОСОБА_1 
до Соледарської міської ради
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року     у справі №200/10604/19-а, предметом спору у якій є:
- визнання протиправним нарахування та виплату заробітної плати починаючи з 1 січня 2017 року виконуючому обов`язки старости ОСОБА_1 з застосуванням посадового окладу в сумі 2910,00 грн.;
- зобов`язання Соледарську міську раду здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати та належних йому платежів, що мають прив`язку до посадового окладу: починаючи з 1 січня 2017 року з розрахунку розміру посадового окладу старости в сумі 1530,00 грн., починаючи з 26 травня 2017 року з розрахунку розміру посадового окладу старости в сумі 4800,00 грн., починаючи з 18 травня 2018 року з розрахунку розміру посадового окладу старости в сумі 7000,00 грн., починаючи з 25 червня 2019 року з розрахунку розміру посадового окладу старости в сумі 9000,00 грн., та розміру надбавки до посадового окладу за 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в сумі 600,00 грн. і виплатити виниклу заборгованість за вирахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України, в частині необхідності зазначення підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) та для зазначення наявності одного з випадків визначених підпунктами "а-г" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтування посилання на конкретний підпункт.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано уточнену касаційну скаргу, в якій скаржник підставою касаційного оскарження зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, також скаржник зазначає, що розгляд даної справи має виняткове значення для позивача.
Проаналізувавши матеріали уточненої касаційної скарги та ухвалені по цій справі судові рішення, суд касаційної інстанції встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження та залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, в задоволені позову відмовлено.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства     України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, а предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі №200/10604/19-а за позовом ОСОБА_1 до Соледарської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді          	 О.В. Калашнікова   	
          	 М.В. Білак   О.А. Губська