ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/8848/17                                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Усатова І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 травня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                                                 Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                          Костюк Л.О., Пилипенко О.Є., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним протоколу засідання комісії в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, 

В С Т А Н О В И В :
19.05.2017 на адресу суду від позивача надійшла адміністративна позовна заява, в якій позивач просив суд визнати протиправним пункт 18 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 31.03.2017 №30 в частині відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Позовна заява обґрунтована протиправними діями відповідача щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 30.05.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими рішенням, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги згідно Акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 870834.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 17.11.1987 по 11.08.1988 ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах, у тому числі приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, що й не заперечувалося сторонами у справі.
Згідно витягу з протоколу № 2143 від 08.12.2011 засідання  Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 визначено, що поранення ЗЧМТ, контузія, травма хребта, їх наслідки і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків воєнної служби під час участі в бойових діях.
Згідно виписок із актів огляду МСЕК серія 10ААА №449366 від 07.09.2010, 10ААА №463950 від 05.10.2011, 10ААА №870834 від 24.04.2012, 10ААА №865330 від 06.05.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, під час перебування в країнах, де велися бойові дії, позивачу встановлена третя група інвалідності на строк з 30.08.2010 до 01.06.2018.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2017 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до  Новоукраїнського районного військового комісаріату про визнання протиправними дій і рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною відмову Новоукраїнського районного військового комісаріату у оформленні документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності ОСОБА_1 , згідно  Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року за № 499.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти документи ОСОБА_1 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів від 28 травня 2008 року за № 499 та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військо службовців та осіб звільнених з військової служби.
Як вбачається з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №30 від 31.03.2017, комісія відмовила у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби до набуття чинності ЗУ від 04.04.2006 №3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 01 січня 2014 року, тобто, до набуття чинності нової редакції статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.13 №975, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
У зв`язку з наведеним, пунктом 18 протоколу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Позивач, вважаючи даний пункт протоколу засідання протиправним в частині відмови  у призначенні йому одноразової грошової допомоги та вважає, що відповідач має здійснити перерахунок та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», звернувся до суду із позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є військовослужбовцем строкової служби, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги після спливу трьох місяців з дня звільнення зі служби. Оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, відповідно право на отримання одноразової грошової допомоги за ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у нього відсутнє.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII  (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги - жовтень 2016 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  .
Відповідно до частини дев`ятої  статті 16-3 Закону №2011-ХІІ  (в редакції, що діяла у жовтні 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті  16-2  та пункту 9 статті  16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією  постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ інвалідності, а саме  Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в редакції  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» №328 від 3 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, (надалі -  Закон №2011-ХІІ), Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499  (надалі - Порядок №499).
Так, частинами другою та шостою  статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, було передбачено: 2) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України; 6) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.
Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм  статті 16 Закону №2011-XII  в редакції, чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, є розуміння видів військової служби, визначених  Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII.
Відповідно до ч. 2  ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»    від 25 березня 1992 року № 2232-XII  проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 4  ст. 2 цього ж Закону  (в редакції до 1 січня 2014 року) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.
У контексті спірних правовідносин саме частина шоста  статті 16 Закону № 2011-XII  є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:
-  особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;
-  визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;
-  відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.
Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.
Так, відповідно до підпункту 4 пункту 2 вказаного Порядку, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.
Частиною шостою  статті 16 Закону № 2011-XII  (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції  ст.16 Закону №2011-ХІІ  після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Вищевказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №750/5074/17, та не суперечить іншим правовим позиціям Верховного Суду України та Верховного Суду щодо застосування частини другої  статті 16 Закону № 2011-XII  (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) у випадку, коли інвалідність встановлена військовослужбовцю, який проходив військову службу у добровільному порядку (за контрактом), після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби, та наявності у таких військовослужбовців права на отримання одноразової грошової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив строкову військову службу та інвалідність йому встановлено внаслідок травми (контузії), поранення, захворювання, які він переніс під час проходження військової служби на посадах рядового складу, а згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта від 01.04.2011 №97.
Також зазначено, що згідно доданої до справи довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА №870834 первинно позивачу встановлено 2-гу групу інвалідності з 12.04.2012 у зв`язку з пораненням, ЗЧМТ, контузією та травмою хребта при виконанні обов`язків військової служби під час участі в бойових діях. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за  статтею 16 Закону №2011-ХІІ  у позивача відсутнє.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів керуючись ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України  вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя:                                                                      О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                Л.О.Костюк

                                                                                                    О.Є. Пилипенко