ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 362/3808/17
провадження № 61-49055св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес»,
відповідач -  ОСОБА_1 , 
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Голуб С. А., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ПрАТ «СК «Юнівес») звернулося з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку регресу, посилаючись на те, що відповідач у порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страхувальника цивільно-правової відповідальності про настання страхового випадку. 
 
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та  мотиви їх прийняття
Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2017 року, ухваленим у складі судді Корнієнка С. В., позов задоволено.
Стягнено з  ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Юнівес» страхове відшкодування у порядку регресу у сумі 11 221,39 гривень та 1 600 гривень судового збору. 
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості. 
 
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив  ОСОБА_1 .
 
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2017 року залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у розмірі 2 400 гривень і надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначеного недоліку. 
 
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2018 року апеляційну скаргу визнано неподаною і повернено заявнику.
 
Постановляючи таку ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що  ОСОБА_1 , отримавши 14 серпня 2014 року копію ухвали апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року, її вимог не виконав і у встановлений строк докази сплати судового збору суду не надав.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
 
У грудні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2018 року скасувати і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Заявник зазначає, що 18 серпня 2018 року сплатив судовий збір у розмірі 2 400 гривень і направив оригінал квитанції до суду апеляційної інстанції, тобто належно та своєчасно виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. 
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, касаційний суд дійшов таких висновків. 
Апеляційний суд встановив, що  ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року про залишення його апеляційної скарги без руху 14 серпня 2018 року, проте станом на 10 вересня 2018 року її вимоги не виконав і судовий збір у розмірі 2 400 гривень не сплатив, тому є правові підстави для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.
Згідно зі статтею 352 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги закріплені у статті 356 ЦПК України.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої цієї статі до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу.
За змістом статті 185 ЦПК України у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, та статті 357 ЦПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 356 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.
В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху зазначаються її недоліки, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення такої ухвали. Якщо ухвала про залишення апеляційної скарги без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги суду і сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, така скарга вважається неподаною і повертається.
Суд апеляційної інстанції, встановивши невиконання  ОСОБА_1 вимог ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху і ненадання ним доказів сплати судового збору у визначеному судом розмірі, правильно застосував положення статті 185 ЦПК Україниу редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, і статей 356 і 357 ЦПК України та обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподаною і повернув її.
Доводи заявника про те, що 18 серпня 2018 року він сплатив судовий збір у розмірі 2 400 гривень і направив оригінал квитанції до суду апеляційної інстанції, тобто належно та своєчасно виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, касаційний суд відхиляє.
На підтвердження цих доводів заявник подав копію квитанції № 202 від 17 серпня 2018 року на суму 2 400 гривень і супровідний лист від цієї ж дати, проте доказів особистого подання даних документів до апеляційного суду Київської області або їх направлення засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 не надав.
Сама лише сплата заявником судового збору за відсутності доказів того, що відповідний документ він у встановлений строк надав до апеляційного суду, не підтверджує виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. 
Суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу від 22 червня 2018 року, роз`яснив порядок її виконання, вказавши, що документ, який підтверджує сплату судового збору, належить надати до апеляційного суду Київської області в оригіналі.
Оскільки заявник не підтвердив виконання вимог ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху і не довів направлення чи особисте подання до апеляційного суду доказів сплати судового збору, касаційний суд відхиляє зазначені у касаційній скарзі доводи щодо належного та своєчасного усунення недоліків апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про  захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судових рішень.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено. 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки суд апеляційної інстанції постановив її з додержанням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду без змін. 
Щодо судових витрат
Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для розподілу судових витрат судом касаційної інстанції немає.
Керуючись статтею 400 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, статтями 401 і 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2018 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:  	С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов