ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 травня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/240/20
Головуючий у першій інстанції - Чурупченко М. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/676/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарем - Зіньковець О.О.,
скаржник - ОСОБА_1 , 
заявник - Корюківський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), 
стягувачі - ОСОБА_2 , Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2020 року (місце ухвалення - м. Корюківка, дата складання повного тексту - 27.02.2020) у справі за поданням Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , 
                                      В С Т А Н О В И В :
У лютому 2020 року Корюківський районний ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) звернулося до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 . В обгрунтування подання посилались на те, що на виконанні у Корюківському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 60524788 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувачів грошових коштів. До складу зведеного виконавчого провадження входить 3 виконавчі документи.
З метою виявлення майнового стану боржника державним виконавцем були зроблені відповідні запити до реєструючих органів з відповідей яких вбачається, що боржник пенсію не отримує, суми доходу/податку відсутні, юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу - підприємця припинено, техніка за боржником не зареєстрована, земельні ділянки не значаться, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та складено акт про доступ до квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1 , 1/6 частина якої значиться за боржником. Проте, доступ до квартир № 34 та № 50 у вказаному будинку надано не було, про що складено акт в присутності свідків та направлено подання про примусовий привід боржника до Корюківського районного суду, де у боржника було відібрано пояснення та вручено повідомлення про опис рухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 . Проте, прибувши за даними адресами для опису рухомого майна державному виконавцю не було надано доступ до житлових приміщень, про що складено акт в присутності свідків.
Посилаючись на п. 13 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України Корюківський районний ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просив постановити ухвалу про примусове входження до квартири за адресою: АДРЕСА_4 , у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати дану квартиру, в якій фактично проживає ОСОБА_1 .
Ухвалою Корюківського районного суду від 27.02.2020 подання задоволено. Надано дозвіл Корюківському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на примусове входження до квартири за адресою: АДРЕСА_4 , по необхідності примусово відкривати та опечатувати дану квартиру, в якій фактично проживає ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ).
Ухвала суду обґрунтована тим, що подання є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам п. 13 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду від 27.02.2020, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання в повному обсязі.
За доводами скарги оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи докази оцінені судом з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування скарги посилається на те, що судом безпідставно надано дозвіл на проникнення до житла чи іншого володіння боржника не державному виконавцю, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, а відділу державної виконавчої служби, що суперечить змісту ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».
Заявник у скарзі зазначає, що до квартири № 50 ОСОБА_1 ніякого відношення не має, він не є власником, не проживає там, майна та коштів там не має. Разом з тим, посилається, що місцем його проживання та реєстрації є квартира АДРЕСА_1 . Таким чином суд не перевірив викладені в поданні обставини, не дав їм належної оцінки та прийшов до хибного висновку про задоволення подання.
У відзиві на апеляційну скаргу Корюківський районний ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування ухвали Корюківського районного суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння. В обґрунтування посилається на те, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що боржник тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно доводів відзиву, відомості щодо фактичної адреси проживання ОСОБА_1 можна з`ясувати у Корюківському районному суді на розгляді у якому  перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню останнього за ч. 1 ст. 119 КК України.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та оригінали матеріалів зведеного виконавчого провадження за АСВП 60524788, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що на виконанні у Корюківському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 60524788 до складу якого входять виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувачів - ОСОБА_2 та Головного управління ДПС у Чернігівській області боргу.
04.11.2019 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за АСВП №60478604. 29.08.2019 року відкрито виконавче провадження за АСВП №59904789. 05.11.2019 відкрито виконавче провадження за АСВП № 60390083(а.с. 127, 106, 93 зведеного виконавчого провадження).
Постановою старшого державного виконавця Корюківського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 06.11.2019 об`днано виконавчі провадження № 59904789, № 60390083, № 60478604 (а.с. 125 зведеного виконавчого провадження).
Матеріали справи містять лист Корюківського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) адресований ОСОБА_1 з повідомленням останнього, що 20.02.2020 об 11 годині державним виконавцем буде проводитись опис рухомого майна належного ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 (а.с. 4), на звороті якого ОСОБА_1 власноруч написано пояснення, про те, що він про заборгованість дізнався лише зі слів виконавчої служби, та з податкової служби його ніхто не повідомляв. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив адресу: АДРЕСА_1 (зв.стор. а.с. 4).
Згідно даних Корюківської міської ради Чернігівської області від 11.02.2019 № 967/04-03, згідно з даними адресної картотеки Корюківської міської ради за адресами: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зв. стор. а.с. 6).
09.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника (а.с. 9, 7 зведеного виконавчого провадження).
18.12.2019 Державним виконавцем складено акт в присутності двох понятих про те, що доступ до квартир № 34 та АДРЕСА_4 боржником не надано. Перевірити майновий стан боржника за вказаними адресами не виявилося можливим. Боржник від підпису відмовився (а.с. 19 зведеного виконавчого провадження).
09.01.2020 складено акт державного виконавця в присутності двох свідків, що при спробі вручити повідомлення про опис рухомого майна, боржника не виявилося вдома(а.с. 7).
20.02.2020 прибувши за адресами для опису рухомого майна, Державному виконавцю не було надано доступ до житлових приміщень, про що складено акт Державного виконавця в присутності свідків (а.с. 6).
Задовольняючи подання та надаючи дозвіл Корюківському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на примусове входження до квартири за адресою: АДРЕСА_4 , по необхідності примусово відкривати та опечатувати дану квартиру, в якій фактично проживає ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам п. 13 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.
За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Матеріали справи не містять жодного належного та достовірного доказу щодо фактичного проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , чи наявності у цій квартирі майна та коштів, що належать боржникові.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тому, приватний виконавець, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, повинен був належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.
Таким чином, не заслуговують на увагу суду посилання заявника у відзиві на те, що відомості щодо фактичної адреси проживання ОСОБА_1 можна з`ясувати у Корюківському районному суді на розгляді у якому перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню останнього за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки такі докази не були предметом дослідження судом першої інстанції, не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції разом з відзивом.
Враховуючи наведене колегія суддів не може визнати мотивованим і обґрунтованим подання Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , за наявності лише посилання зазначеного у поданні про місце фактичного проживання боржника, внаслідок чого не є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для ухвалення рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, як того вимагає закон.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Корюківського районного суду від 27.02.2020 з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні подання.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2020 року скасувати.
У задоволенні подання Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (м. Корюківка,  вул. Зарічна, 10, ЄДРПОУ 34679048) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 420,40 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 21.05.2020.

Головуючий                                                         Судді: