Постанова         
Іменем України
 
13 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/20315/15-ц
провадження № 61-2855св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Яремка В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2018 року у складі судді Домусчі Л. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Дрішлюка А. І., Таварткіладзе О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. 
 
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 15 травня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилися двійнята - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які постійно проживають разом з нею.
 
14 жовтня 2011 року між нею та відповідачем укладений договір про сплату аліментів на дітей, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н. В., зареєстрований у реєстрі за № 3-1272, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 7 000,00 грн щомісячно, до досягнення ними повноліття, шляхом перерахування вказаної суми не пізніше 20 числа поточного місяця на її особистий рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк».
 
Посилаючись на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів на утримання дітей, за період з 01 червня 
2013 року по 31 серпня 2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 189 000,00 грн, позивач просила стягнути її з відповідача ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь 
ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 червня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 189 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року скасовано та залишено в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року.
 
Короткий зміст заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та рішень судів першої та апеляційної інстанцій та результатами її розгляду
 
У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами, на обгрунтування якої зазначав, що після ухвалення судом першої інстанції судового рішення, стали відомі істотні для справи обставини, які йому не були відомі на час її розгляду. Зокрема, з відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24 березня 2016 року про надання інформації за рахунками ОСОБА_1 , що підтверджується також довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13 листопада 2017 року, 27 листопада 2017 року, він дізнався, що у договорі про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року зазначений не особистий рахунок ОСОБА_1 , а транзитний рахунок банку, що унеможливлює перерахування аліментів за вказаними у договорі реквізитами. У зв`язку із зазначеним, 29 вересня 2017 року він звернувся до ОСОБА_1 із нотаріально посвідченою заявою щодо укладення додаткової угоди до договору про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року, відповіді на яку не отримав, що свідчить про неможливість виконання ним укладеного між сторонами договору про сплату аліментів.
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 29 січня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що долучені відповідачем до заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами докази датовані після ухвалення рішення суду, фактично є новими доказами у справі, та не можуть вважатися нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України. На час розгляду справи договір про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н. В., зареєстрований у реєстрі за № 3-1272,був чинним та не визнаний недійсним у судовому порядку.
 
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси 29 січня 2018 року залишено без змін. 
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені  ОСОБА_2 обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а тому оскаржувана заявником ухвала суду є законною та обгрунтованою. Обставини, на які посилається ОСОБА_2 , як на підставу перегляду рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами, виникли/змінилися після ухвалення зазначеного судового рішення, а тому не могли бути ураховані судом при його ухваленні. Ці обставини є новими обставинами, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення занововиявленими обставинами.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи
 
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2018 року і постанову Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд рішення Приморського районного суду 
м. Одеси від 17 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення судами першої таапеляційної інстанції норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 рокуза нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, належним чином не мотивував підстави відмови у її задоволенні, зважаючи на те, що обставини невідповідності рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк», на який він мав сплачувати аліменти на утримання дітей, існували на час розгляду справи та досліджувалися судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, однак у порушення принципу змагальності, не були взяті ними до уваги. Обставини неможливості добровільного виконання ним умов договору, та відсутності сприяння ОСОБА_1 в усуненні перешкод у його виконанні, мають істотне значення для вирішення справи.
 
Додатково вказував на порушення судом першої інстанції приписів частини тринадцятої статті 33 ЦПК України, а тому вважав, що розгляд заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами здійснено неповноважним складом суду, що є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваних судових рішень. 
 
Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи касаційної скарги ОСОБА_2 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
 
За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. 
 
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичним даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
 
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
 
Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, заява № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).
 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні вимог статті 423 ЦПК України, оскільки за своїм змістом є новими доказами щодо обставин, які були предметом перевірки судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій. 

До того ж у заяві про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами не наведено переконливих доводів того, що на час розгляду справи відповідачу не було чи не могло бути відомо про обставини неможливості перерахування аліментів на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк». Навпаки зміст касаційної скарги заявника дає підстави для висновку, що зазначені обставини були предметом перевірки судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, однак заявник не згодний з висновками судів щодо їх оцінки. 
 
На момент подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставини та її автоматизованого розподілу між суддями був чинним ЦПК України 
2004 року, відповідно до частини п`ятої статті 21 якої, суддя, який брав участь у вирішенні справи у суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі, а тому визначення для розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами, складу суду, відмінного від того, який ухвалив рішення суду, здійснено з дотриманням вимог чинного на той час ЦПК України 2004 року.
 
Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявником положень процесуального закону.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, а тому підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_2 відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      Г. І. Усик
Б. І. Гулько 
В. В. Яремко