Ухвала
22 травня 2020 року
м. Київ
справа № 754/13319/19
провадження № 61-8137ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом 
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 тис. грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання у твердій грошовій сумі 
1 500 грн щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 
2019 року позов  ОСОБА_2  задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн, щомісячно, 
з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти 
на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1 тис. грн щомісячно, починаючи 
з 04 вересня 2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку до 
ІНФОРМАЦІЯ_2  або до зміни матеріального стану сторін. 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 
2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 
про стягнення аліментів на її утримання скасовано.
У задоволенні позову у цій частині відмовлено.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У травні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу,
в якій просить змінити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 30 березня 2020 року в частині стягнення аліментів на користь 
ОСОБА_2 на утримання його дочки ОСОБА_3 з 2 тис. грн 
на суму у розмірі 961 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 
і до досягнення нею повноліття.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що постанову суду апеляційної інстанції отримано ним 17 квітня 2020 року, що підтверджується даними УДППЗ «Укрпошта».
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу 
України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження 
є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної 
правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних.
Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має для нього виняткове значення, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, враховуючи ціну позову, обов`язок батька утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття, з таким твердженням ОСОБА_1 
не погоджується і вважає його безпідставним. 
Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу 
на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному  оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду 
від 30 березня 2020 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 
2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 березня 
2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович