ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" квітня 2020 р.           Справа№ 910/15259/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Мартюк  А.І. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"  на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020

у справі № 910/15259/19 (суддя Бондарчук В.В.)
за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 97   116, 37 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 97      116, 37 грн штрафу, нарахованого за несвоєчасну доставку вантажу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 року у справі № 910/15259/19 позов АТ "ДТЕК Дніпроенерго" задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь АТ "ДТЕК Дніпроенерго" 48   893,50 грн 50 коп. - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 967,13 грн - судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, керуючись приписами ст. ст. 610-612, 908, 909, 919, 920 ЦК України, ст. ст. 230, 306 ГК України, ст. ст. 23, 24, 41, 116 Статуту залізниць України, та з огляду на встановлення обставин порушення відповідачем нормативних строків доставки вантажу, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягненні з відповідача 61   693,40 грн. Однак, у зв`язку із застосуванням наслідків спливу строку позовної давності на суму 12   799,90 грн, відмовив у задоволенні частини позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "ДТЕК Дніпроенерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 року у справі № 910/15259/19 в частині відмови у стягненні 48   222, 87 грн та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що судом було застосовано невірний спосіб обрахунку строків позовної давності та, відповідно, порушено норми ст. 315 ГК України. За доводами апелянта, судом не було надано належної оцінки доводам позивача стосовно того, що базою нарахування штрафу є загальна сплачена сума при відправлені вантажу, визначена в графі 34, а не провізна плата, що міститься в графі 31. Також апелянт звертає увагу на те, що судом не було надано належної оцінки актам загальної форми, що складені відповідачем в односторонньому порядку, та не доводять факту затримки вагонів з вини вантажовласника. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2020, справа № 910/15259/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданової С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "ДТЕК Дніпроенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/15259/19 в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення учасники справи є такими, що належним чином повідомлені про судовий розгляд справи судом апеляційної інстанції. Зокрема, відповідачем отримано рекомендовану кореспонденцію суду 24.02.2020. Останнім днем встановленого судом процесуального строку є 05.03.2020. Тобто до запровадження обмежень, що пов`язані із введеними карантинними заходами, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів України №   211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19".
Однак, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.1   ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.    
За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки сторони клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявляли, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова прийнята Північним апеляційним господарським судом за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
16.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (змінено організаційно-правову форму юридичної особи на Акціонерне товариство «Українська залізниця»; перевізник за договором, відповідач у справі) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" (змінено організаційно-правову форму юридичної особи на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго", замовник за договором, позивач у справі) укладено договір №   00075/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.        
Згідно п. 1.2 договору під перевезенням сторони розуміють послугу, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункта призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, що затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ).
У відповідності до п. 1.3 договору надання послуг може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.
За змістом розділу 8 договору сторонами погоджено порядок застосування у межах їх договірних правовідносин електронного документообігу і за умовами п. 8.5.2 оформлений електронний перевізний документ, що вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.    
Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП (електронний цифровий підпис) в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання умов цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1 договору).
Між сторонами укладались додаткові угоди до договору.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та сторонами не заперечується, що впродовж березня-вересня 2019 року на адресу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (вантажоодержувач «ДТЕК Запорізька ТЕС» відокремлений структурний підрозділ АТ "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО") відвантажено вугільну продукцію за залізничними накладними №№ 49494735, 50062280, 50062314, 51291029, 51366912, 51374791, 51638146, 51651222, 51638187, 51651214, 51711646, 51711687, 51711711, 51711737, 51711794, 51732477,51739266, 49981459, 46680583, 50264464, 50294909, 50572023, 50547132, 50572049, 50547140, 51697910, 51697936, 51698595, 50344928, 50354950, 50344969, 49148364, 49149503, 49484447, 49489313, 50596121, 50547462, 50596139, 50547454, 51683043, 51700128, 51683068. 50793934, 50552991, 51662989, 51700102, 51664951, 51700094, 51664969, 49083843, 49084437, 49156896, 49096233, 49088644, 49088735, 490828845, 49084155, 49082852.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначені ст. 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від   06.04.1998 №457 та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086, у зв`язку із чим просить стягнути з АТ "Українська залізниця" 97116,37 грн штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею  908 ЦК України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За договором перевезення вантажу, згідно ст. 909 ЦК України, одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
В силу приписів ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 ГК України).
Згідно ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Приписами ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України,  умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Згідно  ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.
Відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення (ст. 6 Статуту залізниць України). 
Частинами 1, 2, 5 ст. 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
За змістом п 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
У відповідності до п.п. 6.1, 6.6 Правил оформлення перевізних документів, за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.
Згідно з додатками 1, 3 до Правил оформлення перевізних документів, у графі 29, яка визначає тип відправки: «Відправка вагонна, контейнерна, групова/маршрутна, контрейлерна, дрібна/збірна», у відповідному місці проставляється позначка «х» і заповнюється ця графа відправником.
Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно з п.п. 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажу).
Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
Пунктом 2.10. названих Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.
Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання  повідомлення про  прибуття  вантажу  або  якщо  в  цей  же  термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув (ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України).
При цьому, виходячи з правового аналізу вищенаведеної норми, слід констатувати, що визначений її приписами штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Тобто, у випадку якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.
Господарський суд міста Києва, встановлюючи обставини надходження вантажу із запізненням, зокрема, зазначав, що за накладною №49494735 (напіввагони №№ 53509964, 53500666, 53528766, 61015012, 61191235, 54780226, 62257118), накладною №50062280 (напіввагон №64057979), накладною №50062314 (напіввагони №№ 61017729, 53081469, 53744975, 61849907, 59956177, 56151772), накладною №51291029 (напіввагон №53511127), досильною накладною №51374791 до накладної №51366912 (напіввагони №№ 62999032, 60238011), досильною накладною № 51651222 до накладної № 51638146 (напіввагони №№ 68705144, 68798073, 68715630), досильною накладною № 51651214 до накладної №51638187 (напіввагони №№ 68402015, 68746965, 68747559), накладною № 51711646 (напіввагон 62199526), накладною № 51711687 (напіввагони №№ 63553200, 63679914, 64175649, 62886718, 63094510), накладною № 51711711 (напіввагон № 67173583), накладною № 51711737 (напіввагон № 67377986), накладною № 51711794 (напіввагон № 65287252), досильною накладною № 51739266 до накладної № 51732477 (напіввагон № 365159253), - залізницею доставлено вантаж з порушенням нормативних строків перевезення на 2 доби.
Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до залізничної накладної № 49494735 датою відправки є 26.04.2019; датою прибуття вантажу - 28.04.2019; повідомлення одержувача про надходження вантажу - 28.04.2019 (вихідний; наступний робочий день 30.04.2019). Однак згідно календарного штемпеля у графі 52 вантаж одержано лише 02.05.2019. 
Також у відповідності до залізничної накладної № 51291029 датою відправки вантажу є 27.08.2019; датою прибуття 29.08.2019; повідомлення одержувача про надходження вантажу - 29.08.2019 (четвер), а згідно календарного штемпеля у графі 52 - одержано 02.09.2019.
Таким чином, вантажоодержувачем впродовж доби не було здійснено вивезення вантажу або розкредитування перевізних документів, що у відповідності до приписів ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України та п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу виключає можливість нарахування штрафу за порушення нормативних строків доставки вантажу. 
Оскільки при визначенні кількості днів порушення строків доставки вантажу та, відповідно, нарахування і стягнення штрафу за вищенаведеними залізничними накладними, місцевим господарським судом не було застосовано до спірних правовідносин приписи зазначених норм матеріального права, то судова колегія, з урахування ч. 4 ст. 269 ГПК України, вбачає наявність правових підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги в частині стягнення штрафу за залізничними накладними № 49494735 та № 51291029. У зв`язку з цим, позовні вимоги про стягнення 2890,30 грн та 412,90 грн штрафу, нарахованого за порушення строків доставки за вказаними залізничним накладними, підлягають залишенню без задоволення.  
Також колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про визначення двохденного строку прострочення строку нормативної доставки вантажу за досильною накладною № 51651222 (напіввагони №№ 68705144, 68798073, 68715630) до накладної № 51638146 (а.с. 38-39) та досильною накладною № 51651214 (напіввагони №№ 68402015, 68746965, 68747559) до накладної №51638187 (а.с. 40-41) з огляду на наявність у графі 49 відмітки про продовження строку доставки на один день згідно Актів від 19.09.2019 № 282, № 283, № 284, № 285, № 286, № 287, Акта від 21.09.2019 № 1312 про залишення у зв`язку з відсутністю локомотиву, Акта від 22.09.2019 № 1313 про відміну залишення вагону.
Вказані акти до матеріалів справи відповідачем надано не було. При цьому, подано Акти загальної форми ГУ-23 від 19.09.2019 № 27240, № 27241 (що складені до залізничної накладної № 51638146 - а.с. 158-159) та № 27237, № 27238, № 27239 (що складені до залізничної накладної № 51638187) зі змісту яких вбачається, що при прийманні потягу було виявлено навантаження нижче бортів, над люком є заглиблення на ширину вагону, вагон відчеплено для перевірки.  
Відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: 
- виконання митних та інших адміністративних правил; 
- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; 
- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; 
- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; 
- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19, від 12.03.2020 у справі №   905/912/19.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не надано жодного доказу, який би засвідчував факт затримки вантажу за вищенаведеними накладними у зв`язку з порушеннями, допущенними відправником або одержувачем, оскільки зафіксовані в акті обставини про відчеплення вагонів та направлення їх на контрольне зважування не доводить факту наявності у діях зазначених осіб порушень, що зумовили затримку вагонів.
При цьому, залишення вагону у зв`язку з відсутністю локомотиву також не може бути визнано судом обставиною, яка підпадає під кваліфікацію положень п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, оскільки обов`язок з організації належного перевезення в межах нормативних строків доставки покладається саме на відповідача, як перевізника у даних спірних правовідносинах та, відповідно, вказана обставина  не залежить від відправника чи одержувача. 
Отже, відповідачем належними засобами доказування не доведено наявності обставин, з якими приписи п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу пов`язують можливість збільшення нормативних строків доставки вантажу. 
За сукупністю вищевикладеного, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про правомірність перерахування розміру штрафу по вищевказаним накладним у зв`язку із збільшенням терміну доставки вантажу згідно відмітки в графі 49 та актів загальної форми ГУ-23 про відчеплення вагонів для перевірки ваги вантажу. 
Колегія суддів, здійснивши власний розрахунок по кожній залізничній накладній окремо з урахуванням відстані перевезення, дат приймання вантажу до відправлення та дат прибуття вантажу на станції призначення, встановила, що вантаж за досильною накладною № 51651222 (напіввагони №№ 68705144, 68798073, 68715630) до накладної № 51638146 (а.с. 38-39) та досильною накладною № 51651214 (напіввагони №№ 68402015, 68746965, 68747559) до накладної №51638187 (а.с. 40-41) прибув із запізненням на 3 доби. 
Аналогічного висновку щодо недоведення відповідачем наявності правових підстав для продовження строків доставки у відповідності до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу приходить суд апеляційної інстанції й щодо вантажу доставленого за накладною №51683068, за досильною накладною № 51700128 до накладної № 51683043, за досильною накладною № 49149503 до накладної № 49148364 із запізненням на 4 доби, оскільки наявними в матеріалах справи актами загальної форми та комерційними актами підтверджується факт їх складання у зв`язку із наявністю ознак незбереженості навального вантажу при перевезенні у вагонах відкритого типу (а.с. 140, 149, 151, 154, 155).
При цьому, за іншими залізничними накладними, перелік яких наведено вище, судом першої інстанції вірно розраховано кількість днів запізнення доставки вантажу на 2 доби.
Таким чином, у відповідності до розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу    за накладною №50062280 (напіввагон №64057979), накладною №50062314 (напіввагони №№ 61017729, 53081469, 53744975, 61849907, 59956177, 56151772), накладною № 51711646 (напіввагон 62199526), за досильною накладною №51374791 до накладної №51366912, накладною № 51711687 (напіввагони №№ 63553200, 63679914, 64175649, 62886718, 63094510), накладною № 51711711 (напіввагон № 67173583), накладною № 51711737 (напіввагон № 67377986), накладною № 51711794 (напіввагон № 65287252), досильною накладною № 51739266 до накладної № 51732477 (напіввагон № 365159253), проведеного судом апеляційної інстанції окремо по кожній накладній з урахуванням визначеної в графі 31 суми провізної плати для кожного вагону, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 9252,70 грн (92527 (загальна сума провізної плати вагонів доставлених із запізненням на 2 дні) х 10 %). 
За досильною накладною № 51651222 (напіввагони №№ 68705144, 68798073, 68715630) до накладної № 51638146 (а.с. 38-39) та досильною накладною № 51651214 (напіввагони №№ 68402015, 68746965, 68747559) до накладної №51638187 розмір штрафу становить 6351,90 грн (31759,50 (загальна сума провізних плат вагонів доставлених із запізненням на 3 дні) х 20%). Однак, з огляду на межі позовних вимог, за вказаними накладними підлягає стягненню штраф в розмірі 6207,50 грн.
За накладною №51683068 (напіввагони № 63196554 та №66630534), за досильною накладною № 51700128 (напіввагон № 63105407) до накладної № 51683043 та за досильною накладною № 49149503 (напіввагон № 589396679) до накладної № 49148364 розмір штрафу становить 6006,30 грн (20021 (загальна сума провізних плат вагонів доставлених із запізненням на 4 дні) х 30%).
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом невірно проведено розрахунок штрафу з урахуванням суми провізної плати, визначеної в графі 31, та невраховано правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що наведена в постанові від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18, колегія суддів вважає за необхідне зауважити таке.
Так, у відповідності до постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/1524/19  касаційна інстанція дійшла висновку про відступлення від правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.02.2019 року у справі № 910/9765/18, від 09.09.2019 року у справі  № 910/14170/18 та від 12.09.2019 року у справі № 910/10427/18, щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею на підставі загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної, і зауважує про необхідність здійснення розрахунків штрафу в порядку п. 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення доставки вантажу.
За наведеного, вищезазначені доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційною інстанцією, оскільки судом першої інстанції правомірно було визначено базу нарахування штрафу на підставі суми провізної плати, наведеної в графі 31 залізничної накладної.  
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, місцевим господарським судом визначено доставку вантажу із запізненням на 3 доби за наступними накладними: за досильною накладною № 46680583 до накладної № 49981459 (напіввагони №№ 61014270, 53503900), досильною накладною №50294909 до накладної № 50264464 (напіввагон 53589255), досильною накладною №50547132 до накладної № 50572023 (напіввагон 60508751),      досильною накладною №50547140 до накладної № 50572049 (напіввагон 65236028), накладною № 51697910 (напіввагони №№ 56125420, 62257654, 56125115, 53527008, 53560348, 56863418, 63659643), накладною № 51697936 (напіввагони №№ 56290554, 60972841), накладною № 51698595 (напіввагони №№ 53513040, 62966882, 56844368).
Таким чином, розмір штрафу за вказаними залізничними накладними, який підлягає стягненню з відповідача становить 17   295,00 грн (86475,00 (загальна сума провізних плат вагонів доставлених із запізненням на 3 дні) х 20%).
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що напіввагон №68121524 за досильною накладною №51700094 до накладної №51664951, а також напіввагони №№ 62030150, 62030648 за досильною накладною №51700102 до накладної №51662989 було затримано на станції Слов`янськ 22.09.2019 у зв`язку з виявленням комерційної несправності, про що було складено комерційний акт та акт загальної форми ГУ-23. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вантаж за цими накладними надійшов із запізненням на 3 доби.
Однак, колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками, виходячи із наступного.
Так, згідно наявних в матеріалах справи Комерційних актів форми ГУ-22 від 23.09.2019 № 492006/133 (до залізничної накладної №51664951 - а.с. 142-143) та № 492006/135, № 492006/130 (до залізничної накладної №51662989 - а.с. 144-148) підставою їх складання стало: «Невідповідність маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (недостача) за наявності ознак незбереженості вантажу». 
Отже, вказаними документами факти затримки, що відбулись з вини відправника чи одержувача також не підтверджено, а відтак колегія суддів визнає слушними аргументи апеляційної скарги про відсутність підстав для продовження нормативних строків доставки вантажу, що визначено приписами п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу. 
Колегія суддів, здійснивши власний розрахунок по кожній залізничній накладній окремо з урахуванням відстані перевезення, дат приймання вантажу до відправлення та дат прибуття вантажу на станцію призначення, встановила, що вантаж за досильною накладною №51700094 до накладної №51664951 та за досильною накладною №51700102 до накладної №51662989 прибув із запізненням на 5 діб. Відтак, розмір штрафу, який підлягає стягненню із залізниці за названими накладними, становить 4769,17 грн (15897,25 (загальна сума провізних плат вагонів доставлених із запізненням на 5 днів) х 30%).
Матеріалами справи підтверджується, що вантаж за досильною накладною №50354950 за накладною №50344928 (напіввагон № 56943830), за накладною № 50344969 (напіввагон №63447411), за досильною накладною № 49489313 до накладної № 49484447 (напіввагон № 53598025), досильною накладною № 50547462 до накладної № 50596121 (напіввагон № 66694753), досильною накладною № 50547454 до накладної № 50596139 (напіввагон № 67869024), накладною № 50793934 та досильною накладною до неї № 50552991 (напіввагони №№ 63573091, 65364002, 65945461), накладною № 51664969 (напіввагон № 61527628),      накладною № 49083843 (напіввагон № 53524112), досильними накладними № 49156896 та 49096233 до накладної № 49084437 (напіввагони №№ 62312053, 62964242), накладною № 49088644 (напіввагон № 56628449), накладною № 49088735 (напіввагон № 61910170), досильною накладною № 49084155 до накладної № 49082845 (напіввагони №№ 60358645, 56255200, 62965009, 56342736), накладною № 49082852 (напіввагон № 58332198) на адресу вантажоодержувача надійшов із запізненням на 4 та більше доби.
Оскільки проведений місцевим господарським судом розрахунок штрафу за доставку вантажу із запізненням за вищенаведеними залізничними накладними є арифметично вірним, судова колегія погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 25      646,70 грн (85      489,00 (загальний розмір провізної плати по вказаним накладним) * 30%).
Таким чином, зважаючи на те, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, судова колегія вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 69177,37 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог про стягнення штрафу у зв`язку з порушенням нормативних строків доставки вантажу за залізничними накладними №№: 49148364, 49083843, 49084437, 49156896, 49096233, 49088644, 49088735, 49082845, 49082845, 49084155, 49082852 судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ст. 134 Статуту залізниць України  претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.
Підпунктом «д» ч. 2 ст. 134 вказаного Статуту встановлено, що термін обчислюється від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу.
Статтею 136 Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.
Статті 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами щодо прострочення доставки вантажу. 
Водночас, ст. 315 ГК України передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення.
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 315 ГК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.  Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.
Тобто, положення ст.ст. 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням ст. 315 Господарського кодексу України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого ч. 3 ст. 315 ГК України для відповіді на претензію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання щодо визначення початку перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.
При цьому відсутність відомостей щодо звернення позивача до відповідача з претензією не впливає на порядок обчислення позовної давності.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 № 905/2303/18, від 11.04.2019 у справі № 905/729/18, від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18.
З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд констатує, що право на звернення з позовом до залізниці у позивача виникає упродовж 6 місяців після спливу 45-денного строку, передбаченого для пред`явлення претензій та 45-денного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями ст. 315 ГК України.
Натомість, місцевий господарський суд частково відмовляючи у задоволенні позову про стягнення штрафу в сумі 12   799,90 грн у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності не врахував вищенаведені положення норм матеріального права та дійшов помилкового висновку, що позовна давність за вимогами про стягнення штрафу за накладними №№: 49083843, 49088644, 49088735, 49082852 та досильними накладними №№: 49096233, 49084155 (вантаж отримано вантажоодержувачем 10.04.2019), а також за досильними накладними №№ 49149503 та 49156896 (вантаж отримано вантажоодержувачем 11.04.2019) спливає 10 та 11 жовтня 2019, відповідно. Судова колегія визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині аргументації невірного обрахунку судом першої інстанції строків позовної давності, а тому наявні правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.  
Оскільки питання правомірності відмови Господарським судом міста Києва у задоволенні клопотання про зменшення штрафу в порядку ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України апелянтом не порушено, а судом апеляційної інстанції підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги в цій частині не встановлено, справу переглянуто у відповідності до приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського міста Києва від 23.09.2019 на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає частковому скасуванню. 
Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. Новому розподілу судових витрат також підлягають і витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд - 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №910/15259/19 задовольнити частково. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №910/15259/19 скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«Позов Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 97   116 грн 37 коп. задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, будинок 20; ідентифікаційний код 00130872) 69177 (шістдесят дев`ять тисяч сто сімдесят сім) грн 37 коп. - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 1    368 (одну тисячу триста шістдесят вісім) грн 35 коп. судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.»
3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, будинок 20; ідентифікаційний код 00130872) 2  052 (дві тисячі п`ятдесят дві) грн 49 коп. судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
4.          Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.
5. Справу №910/15259/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                А.І. Мартюк