Постанова
Іменем України
21 травня 2020 року
м. Київ
справа № 639/633/18
провадження № 61-46236св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року у складі судді Єрмоленко В. Б. та постанову апеляційного суду Харківської області                   від 18 вересня 2018 року у складі колегії суддів Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, який має юридичне значення, а саме факт, що зареєстроване у КП «Харківське міське БТІ» право власності ОСОБА_2 на 3/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відносяться до старого дерев`яного будинку (флігелю), який придбано ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, посвідченого 13 липня 1929 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 719/1, та який на даний час знесений.
Заява мотивована тим, що від встановлення вказаного юридичного факту залежить виникнення у заявника майнових прав, зокрема, надасть можливість зареєструвати за ним право власності на належну йому частку у будинку  АДРЕСА_1 .
Так, заявник посилається на те, що рішенням Жовтневого райсуду м. Харкова від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року, у цивільній справі                           № 639/8111/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку прийняла його дружина - ОСОБА_7 . 
Станом на 31 грудня 2012 рокуреєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 проведено за                       ОСОБА_3 на 5/8 частини, на підставі договору купівлі - продажу, за ОСОБА_2 на 3/8 частини.
Таким чином, за ОСОБА_2 залишилося зареєстрованим право власності на 3/8 частки старого дерев`яного будинку (флігелю) за адресою: АДРЕСА_1 , який був придбаний ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, посвідченим 13 липня 1929 року Першою Державною нотаріальною конторою м. Харкова, та у даний час знесений.
Реєстрація за померлою ОСОБА_2 права власності на 3/8 частки вказаного старого дерев`яного будинку (флігелю, який знесений та відсутній) позбавляє заявника можливості зареєструвати за собою право власності на визначену йому частку єдиного нового будинку (збудованого у 1958 році) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого райсуду м. Харкова від 29 березня 2016 року, яке набрало законної сили. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що між заявником ОСОБА_1 та іншими особами стосовно 3/8 частин будинку, який зареєстровано за ОСОБА_2 , існує спір про право, що є підставою для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги                 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд. 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що між ОСОБА_1 та іншими особами відсутній будь-який спір про право стосовно 3/8 частин старого, дерев`яного знесеного будинку, які зареєстровані за ОСОБА_2 .
Суди попередніх інстанцій дійшли безпідставних висновків про наявність спору про право, не встановили осіб, між якими такий спір існує.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно частини першої статті 293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК Україниякщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). 
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. 
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Звертаючись до суду в порядку окремого провадження, заявник просить встановити, що зареєстроване у КП «Харківське міське БТІ» право власності ОСОБА_2 на 3/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відносяться до старого дерев`яного будинку (флігелю), який придбано ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, посвідченого 13 липня 1929 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою, та який на даний час знесений.
Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви судами обґрунтовано встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження, зокрема між 
ОСОБА_1 та іншими особами фактично існує спір стосовно 3/8 частин будинку, які зареєстровані за ОСОБА_2 .
За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши наявність спору про право, обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 , подану в порядку окремого провадження, без розгляду.  
Доводи касаційної скарги зводяться до формальної незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та не дають підстав для їх скасування, оскільки згідно з вимогами частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     В. С. Висоцька
 
      І. В. Литвиненко
 
      І. М. Фаловська