ПОСТАНОВА
Іменем України

27 травня 2020 року 
Київ

справа №818/1434/17
адміністративне провадження №К/9901/24187/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.          
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Соп`яненка О.В., суддів Кунець О.М., Соколова В.М., і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Перцової Т.С., суддів Дюкарєвої С.В.,            Жигилія С.П., 
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України при розгляді його заяви від 29 липня 2017 року;
- стягнути на його користь з Міністерства соціальної політики України грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
ІІ. Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
2. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада          2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України при розгляді заяви ОСОБА_1 від                   29 липня 2017 року стосовно надання одноразової щорічної допомоги як учаснику бойових дій. У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн відмовлено в зв`язку із необгрунтованістю.                         
3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 січня               2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року - без змін. 
4. Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь на звернення ОСОБА_1 відповідачем надана з порушенням строку, встановленого Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР), підписана неналежною посадовою особою, та, крім того, у ній не роз`яснено право на оскарження. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про їх необґрунтованість.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись із постановами судів попередніх інстанцій в частині відмови              у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від                17 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на його користь з Міністерства соціальної політики України моральної шкоди в сумі 5000 грн і прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог. У іншій частині постанови судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. 
6. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані постанови судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог є незаконними                          та необґрунтованими, прийнятими із неправильним застосуванням норм матеріального права. Скаржник указує на те, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю Міністерства соціальної політики України він відповідно до приписів чинного законодавства має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
IV. Позиція інших учасників справи
7. Міністерством соціальної політики України подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
8. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Бевзенка В.М., суддів Данилевич Н.А., Шарапи В.М. ухвалою від                      13 березня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
9. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 травня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06 травня 2020 року №746/0/78-20 касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду:     Кашпур О.В. (судді-доповідачу, головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А.
10. Ухвалою Верховного Суду в складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 25 травня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на               27 травня 2020 року. 
VI. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
11. 29 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства соціальної політики України із заявою про отримання щорічної одноразової грошової допомоги до                      5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік.  
12. Листом від 31 серпня 2017 року №752/0/167-17/401 позивачеві надано              відповідь за підписом начальника відділу соціальної адаптації учасників АТО та військовослужбовців, звільнених у запас або відставку Управління у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Міністерства соціальної політики України, яка надіслана ОСОБА_1 09 вересня 2017 року. 
13. Уважаючи, що відповідачем неналежним чином розглянуто його звернення, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Міністерства соціальної політики України і стягнення моральної шкоди.
VІІ. Джерела права й акти їхнього застосування
14. Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
15. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому            виразі визначається судом (частина друга статті 25 Закону №393/96-ВР).
16. За приписами частин першої-третьої статті 23 Цивільного кодексу України             (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
17. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній                  або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
VІІІ. Позиція Верховного Суду
18. Верховний Суд наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів і вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального           права - на підставі встановлених фактичних обставин справи. 
19. Суд зазначає, що в межах доводів і вимог касаційної скарги перевірці правильності підлягають висновки судів попередніх інстанцій у цій справі щодо наявності підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди.
20. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від                     31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
21. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її  заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
22. Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.
23. Беручи до уваги те, що позивачем не доведено і не надано судам першої та апеляційної інстанцій відповідних доказів завдання йому моральної шкоди, а також не наведено доводів, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди, Верховний Суд уважає, що суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у цій частині вимог. 
24. Наведені в касаційній скарзі мотиви і доводи не спростовують таких висновків судів попередніх інстанцій та встановлених ними обставин справи. Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
25. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
IХ. Судові витрати
26. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада               2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від                 17 січня 2018 року в справі №818/1434/17 залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                           О. Р. Радишевська
                                                                                                    С. А. Уханенко