ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
 
іменем України

07 квітня 2020 року 
м. Харків

справа № 638/1871/19
провадження № 22-ц/818/1634/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Харківська міська рада,
відповідач – Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року в складі судді Шишкіна О.В.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до Харківської міської ради, Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» (далі – КП «ХВРЗ») та просив стягнути з Харківської міської ради на його користь: грошову суму в розмірі 1 339 80 грн; інфляційні втрати за період з квітня 2016 року по березень 2019 року в розмірі 554,54 грн; 3 % річних за період з 25 березня 2016 року по 24 квітня 2019 року в розмірі 124,00 грн та 768,40 грн судового збору.

Позов мотивовано тим, що рішенням Господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року в справі № 922/2910/15 з КП «ХВРЗ» на користь приватної фірми «Знак» (далі – ПФ «Знак») стягнуто суму інфляційних втрат в розмірі 165 939,47 грн, 3 % річних – 2 646,33 грн та 3 371, 72 грн судового збору.

27 січня 2016 року між ним та ПФ «Знак» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким первісний кредитор передав йому свої права щодо заборгованості КП «ХВРЗ» перед ПФ «Знак».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 року в справі № 922/2910/15 замінено сторону у виконавчому провадженні № 49961437 щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року про стягнення на користь ПФ «Знак» з КП «ХВРЗ» грошових коштів.

Додатковою постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2016 року в справі № 922/2910/15 стягнуто з КП «ХВРЗ» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1 339,80 грн. 04 квітня 2016 року Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання додаткової постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2016 року в справі № 922/2910/15.

Постановою головного державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі – КВДВС) Іванової Л.І. від 25 квітня 2016 року на підставі вищевказаного наказу відкрито виконавче провадження № 50952911.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі – МВДВС) Бублій А.В. від 21 лютого 2018 року виконавчий документ повернуто ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що у КП «ХВРЗ» відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Постановою державного виконавця МВДВС Вірченко А.О. від 16 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56914255 про стягнення з КП «ХВРЗ» на користь ОСОБА_1 1 339,80 грн судового збору. Однак, до теперішнього часу ніяких коштів з КП «ХВРЗ» на його користь при виконанні виконавчого провадження № 56914255 не стягнуто.

Згідно з статтею 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Рішенням Харківської міської ради від 26 лютого 2014 року № 1505/14 припинено діяльність КП «ХВРЗ» шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» (далі – КП «Салтівське трамвайне депо»). Станом на 11 лютого 2019 року КП «ХВРЗ» знаходиться в процесі припинення. Строком, який визначений засновником юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог є 05 липня 2014 року. Отже, на протязі п`яти років процедура припинення КП «ХВРЗ» не завершена, майно та грошові кошти відсутні.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновником КП «ХВРЗ» є Харківська міська рада, яка визначила розмір статутного капіталу комунального підприємства в сумі 2 571 078,46 грн.

Зазначає, що з урахуванням статтей 76-78 ГК України, Харківська міська рада повинна погасити зобов`язання КП «ХВРЗ» та сплатити на його користь грошову суду в розмірі 1 339,80 грн, інфляційні втрати за період з квітня 2016 року по березень 2019 року в розмірі 554,54 грн; 3 % річних за період з 25 березня 2016 року по 24 квітня 2019 року в розмірі 124,00 грн. 

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року в задоволенні позов ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що статті 77, 78 ГК України, на які посилається позивач, не містять прямої вказівки на повну субсидіарну відповідальність територіальної громади за зобов`язаннями створеного нею комунального підприємства, оскільки нею врегульовані питання особливостей здійснення господарської діяльності, а не питання підстав та меж відповідальності комунального підприємства. Із урахуванням відсутності в ГК прямої норми, яка б передбачала повну субсидіарну відповідальність власника за зобов`язаннями комунального підприємства, такий випадок субсидіарної відповідальності можливий лише з підстав, встановлених іншими законами. Норми закону, як підстави субсидіарної відповідальності, мають бути нормами прямої дії і не можуть застосовуватися за аналогією закону чи аналогією права. За таких обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить: заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення його позову в повному обсязі; стягнути з Харківської міської ради на його користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив вимоги частини четвертої статті 263 ЦПК України та при ухваленні рішення не врахував правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року в справі № 5023/4388/19 (провадження № 12-102гс18).

Харківська міська рада заочне рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами з підстав, передбачених частиною першою статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року в справі № 922/2910/15 з КП «ХВРЗ» на користь ПФ «Знак» стягнуто суму інфляційних втрат в розмірі 165 939,47 грн, суму 3% річних – 2 646,33 грн та 3 371,72 грн судового збору.

27 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПФ «Знак» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор – ПФ «Знак» передав ОСОБА_1 свої права щодо заборгованості КП «ХВРЗ» перед ПФ «Знак».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 року в справі № 922/2910/15 задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 49961437 щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15 червня 2015 року в справі № 922/2910/15 про стягнення з КП «ХВРЗ» на користь ПФ «Знак» грошових коштів.

Додатковою постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2016 року в справі № 922/2910/15 з КП «ХВРЗ» на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1 339,80 грн.

Господарським судом Харківської області від 04 квітня 2016 року видано наказ на примусове виконання додаткової постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2016 року в справі № 922/2910/15.

Постановою головного державного виконавця КВДВС Іванової Л.І. від 25 квітня 2016 року на підставі вищевказаного наказу відкрито виконавче провадження № 50952911.

Постановою державного виконавця МВДВС Бублій А.В. від 21 лютого 2018 року виконавчий документ повернуто ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що у КП «ХВРЗ» відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення.

Постановою державного виконавця МВДВС Вірченко А.О. від 16 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56914255 про стягнення з КП «ХВРЗ» на користь ОСОБА_1 1 339,80 грн судового збору.

Рішенням Харківської міської ради від 26 лютого 2014 року № 1505/14 припинено діяльність КП «ХВРЗ» шляхом його приєднання до КП «Салтівське трамвайне депо».

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11 лютого 2019 року, КП «ХВРЗ» на теперішній час знаходиться в процесі припинення; строком, який визначений засновником юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог, є 05 липня 2014 року; засновником КП «ХВЗ» є Харківська міська рада, яка визначила розмір статутного капіталу комунального підприємства в сумі 2 571 078,46 грн.

У статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що виникли до її державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що територіальна громада в особі міської ради не відповідає за зобов`язаннями створеної нею юридичної особи.

Крім того, як було встановлено з матеріалів справи, рішенням Харківської міської ради від 26 лютого 2014 року № 1505/14 припинено діяльність КП «ХВРЗ» шляхом його приєднання до КП «Салтівське трамвайне депо».

Статтею 104 ЦК України передбачено такий спосіб припинення юридичної особи, як реорганізація. Згідно з цією нормою, — припинення юридичної особи відбувається в результаті передачі свого майна, обов`язків та прав іншій юридичній особі або декільком особам - правонаступникам одним із наступних способів: поділ, перетворення, злиття, приєднання.

Враховуючи, що КП «ХВРЗ» було реорганізовано шляхом його приєднання до КП «Салтівське трамвайне депо», то правові підстави для стягнення грошової суми з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду в справі № 5023/4388/12 (провадження № 12-102гс18) та на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Єршов проти Російської Федерації», є безпідставними, оскільки в зазначених справах встановлено інші, ніж у даній справі обставини, а саме, що діями територіальної громади створене ним комунальне підприємство доведено до банкрутства, що відповідно до норм чинного законодавства є підставою для субсидіарної відповідальності міської ради за зобов`язаннями цього підприємства в межах ліквідаційної процедури.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, КП «ХВРЗ» не визнано банкрутом, а було реорганізовано шляхом його приєднання до КП «Салтівське трамвайне депо».

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2020 року.

Головуючий                                                                                    А.В. Котелевець

Судді                                                                                                 Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова