Ухвала
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 201/7014/18
 
провадження № 61-7373ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020   року у  справі за  позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, про виселення та зняття з  реєстраційного обліку; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова Сергія Олександровича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2018 року акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), звернулося до суду до суду з зазначеним вище позовом в указаній справі.
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище зустрічним позовом.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року у задоволенні позову АТ «Укрсоцбанк» відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним, й скасовано рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова С. О. від 30 листопада 2017 року, індексний номер № 38444153, про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру загальною площею 46,7 кв. м, житловою площею 25,4 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду мотивовано тим, що звернення стягнення на іпотечне майно шляхом реєстрації права власності здійснено банком із порушенням вимог закону, без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та з порушенням порядку реєстрації такого права. Зі скасуванням державної реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» втрачаються усі правові наслідки, пов`язані із такою реєстрацією. Означене виключає підстави для застосування частин першої та другої статті 40 Закону України «Про іпотеку», тому відсутні підстави для виселення мешканців з іпотечного майна, хоч воно й придбане за кредитні кошти. 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020   року апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» задоволено частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року скасовано, й ухвалено нове судове рішення, яким позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено частково.
Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири    АДРЕСА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
23 квітня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка надійшла 27 квітня 2020 року, в якій заявник просить суд скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020   року, й залишити в силі рішення суду   першої інстанції. 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн.
 
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (виселення), яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви, де містяться окремі вимоги немайнового характеру (скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до абзацу другого пункту 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо в апеляційному або касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, тоді заявник, який не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачувати з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.
 
Як убачається зі змісту касаційної скарги  ОСОБА_1 не погоджуються із судовими рішеннями, яке прийнято за наслідками розгляду як первісного, так й зустрічного позовів.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у розмірі оспорюваної суми, таким чином ((704 грн 80 коп.+1 762 грн)*200%=4 933 грн 60 коп.).
 
Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 933 грн 60 коп. 
 
Подана касаційна скарга містить клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на частину 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої заявник вважає, що він звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.
 
Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
 
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
 
Перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір».
 
Як убачається зі змісту поданої касаційної скарги  ОСОБА_1 не погоджуються із судовим рішення апеляційної інстанції про часткове задоволення апеляційної скарги АТ «Укрсоцбанк», скасування рішення суду першої інстанції, яким зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено, й   ухвалення нового судового рішення про виселення скаржника з оскаржуваної квартири.
 
Відповідно до вимог вказаної заявником статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених у цій статті умов.
 
Оскільки заявником не надано жодних документів, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону, тому  ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору як споживач за касаційне оскарження судового рішення у цій справі.
 
За таких обставин, клопотання  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, заявник має сплатити судовий збір за касаційне оскарження судового рішення або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
 
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).
 
Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. М. Осіян