ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/5998/19 (2-а/404/323/2019)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області, поліцейського роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області Семчук Юлії Михайлівни на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2020 р. (суддя Мохонько В.В.) в адміністративній справі №404/5998/19 за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області, поліцейського роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області Семчук Юлії Михайлівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
                                                  В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №1389053 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 03 серпня 2019 р., закривши справу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував на відсутність будь-яких доказів скоєння ним адміністративного правопорушення.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2020 р. позов задоволено частково. Суд скасував спірну постанову, прийняту поліцейським роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області Семчук Ю.М.  та закрив справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області судом відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Батальйоном патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області, поліцейським роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області Семчук Ю.М.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржники просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржники вказують, що поліцейський діяв увстановленому КУпАП порядку, на підтвердження чого до суду першої інстанції надано DVD диск, на якому також зафіксована обставина вчинення правопорушення позивачем. Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце  розгляду справи, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення скаржникам - 06 березня 2019 р., позивачу - 05 березня 2020 р., не прибули, суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 серпня 2019 р. поліцейським роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області Семчук Юлією Михайлівною складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1389053 від 03 серпня 2019 р., в якій зазначено, що позивач 03 серпня 2019 р. о 03 год. 05 хв. по вул. Бориспіль, 7, с. Гора, Бориспільський район, на вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та здійснив невимушену стоянку на з`їзді з естакади, чим порушив пункт 2.1 ПДР.
Частково задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ПДР, тому позивач не був зобов`язаний виконувати  вимогу поліцейського про пред`явлення документів в тому числі посвідчення водія. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети          матеріального          світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення     (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із     статтею 245 КУпАП     завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до     статті 280 КУпАП     орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою статті 126 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті     КУпАП     визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до підпункту «а» підпункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Разом з тим пунктом 2 частини 1 статті 32 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Як вбачається зі змісту спірної постанови, ОСОБА_1 здійснив невимушену стоянку на з`їзді з естакади, проте постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.9 "в" ПДР   поліцейськими не виносилась.  Наявність такої постанови, яка підтверджує скоєння особою адміністративного проступку, внаслідок чого поліцейський  реалізує свої повноваження відповідно до наведеної вище норми  Закону України "Про Національну поліцію", визнано обов`язковим Верховним Судом ( постанова від 13.03.2019, справа № 686/11314/17).
Щодо доводів скаржників про наявність  відеофіксації обставини події. 
Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 р. у справі № 428/2769/17 зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Водночас спірна постанова не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.
Принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області, поліцейського роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції України Київської області Семчук Юлії Михайлівни залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2020 р. в адміністративній справі №404/5998/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 08 квітня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук