ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1864/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 

                    розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скарги Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року в адміністративній справі за позовом  товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" до Кіровоградська митниця ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, 

                                            ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" (надалі - ТОВ "Топ Трак Таерс") звернулося до суду з позовом до Кіровоградської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Кіровоградської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA901000/2019/000213/2 від 05.07.2019 року.
Позов мотивовано тим, що у квітні 2019 року позивач уклав з Shandong Wanda Boto Tyre Co., Ltd (Китай) зовнішньоекономічний контракт №WD201904118, за умовами якого останній зобов`язався поставити позивачу товар (нові вантажні та автобусні радіальні шини в асортименті) на загальну суму 35420 доларів США. З метою митного оформлення придбаного товару позивач 04.07.2019 року подав до Кіровоградської митниці ДФС вантажну митну декларацію №UA901010/2019/008690, вказавши його митну вартість за основним методом. Однак відповідачем 05.07.2019 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA901000/2019/000213/2, яким митну вартість товару на підставі статті 60 Митного кодексу України визначено за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 49361 доларів США, що призвело до завищення митної вартості товарів та збільшення суми митних платежів, які сплачені позивачем, на загальну суму 101365,20 грн. Наполягаючи на достатності наданої ним інформації для визначення митної вартості товару за основним методом, стверджуючи про безпідставність сумнівів відповідача щодо правильності визначення митної вартості товарів, обґрунтованих неподанням достатніх документів на підтвердження митної вартості товарів, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати спірне рішення Кіровоградської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA901000/2019/000213/2 від 05.07.2019 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги без задоволення.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що подані Позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст. 58 МКУ.
Сторони повідомлені про день та час розгляду справи.
В судове засіданні до суду апеляційної інстанції не сторони (представники сторін) не з`явились. Справа розглядалась з урахуванням ч. 4 ст. 229 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" з 07.09.2018 року зареєстроване як юридична особа, основним видом його економічної діяльності є оптова торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів (а.с. 126 - 130). Позивач є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності. 
Між ТОВ "Топ Трак Таерс" (покупець) та Shandong Wanda Boto Tyre Co., Ltd (Китай) (продавець) 19.04.2019 року укладено контракт №WD201904118, за умовами якого продавець продає, а покупець купує шини в кількості, за цінами і на умовах, викладених у даному договорі та інвойсі, які є невід`ємною частиною цього контракту. Пунктом 2 даного контракту визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах CIF м. Одеса, що вказується в цьому договорі та інвойсі відповідно до Інкотермс - 2010. Продавець здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця. Товар повинен бути готовий до відвантаження не пізніше 15.06.2019 року. Продавець зобов`язаний надати покупцю: рахунок – 3 примірники та сертифікат походження. Загальна сума контракту становить 35420 доларів США. 
За вказаним зовнішньоекономічним контрактом ТОВ "Топ Трак Таерс" імпортовано на митну територію України партію товару - шини в асортименті. 
Для митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта - ПП "Брокбізнес-Плюс" 04.07.2019 року подано електронну митну декларацію МД-2 №UA901010/2019/008690, в якій задекларований товар: нові пневматичні гумові шини для вантажних авто протектор радіальний: 315/70R22.5 154/150М 18 PR WD388 покришка - 20 шт., індекс навантаження 154/150, індекс швидкості М, посадочний діаметр 22,5; 315/80R22.5 154/150L 20 PR WD388 покришка - 50 шт., індекс навантаження 156/150, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22,5; 315/80R22.5 156/150L 20 PR WD588 покришка - 30 шт., індекс навантаження 156/150, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22,5; 315/80R22.5 156/150L 20 PR WD968 покришка - 20 шт., індекс навантаження 156/150, індекс швидкості L, посадочний діаметр 22,5; 385/65R22.5 164K 20 PR WD215N покришка - 20 шт., індекс навантаження 164, індекс швидкості K, посадочний діаметр 22,5; 385/65R22.5 164K 20 PR WD267 покришка - 80 шт., індекс навантаження 164, індекс швидкості K, посадочний діаметр 22,5, митна вартість якого визначена за основним методом у розмірі 35420 доларів США.
Одночасно декларантом подано супровідні документи: комерційний інвойс №WD201904118 від 10.05.2019 року, прайс-лист від 30.06.2019 року та платіжні документи на загальну суму 35420 доларів США.  
За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів митний орган запропонував позивачу додатково надати страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування. 
На виконання вимоги митного органу декларант 05.07.2019 року додатково надав лист відправника щодо страхування вантажу б/н від 04.07.2019 року, прайс-лист від продавця (виробника) від 19.04.2019 року та доповнення до контракту №1 від 30.05.2019 року. (а.с. 72) 
Між тим, Кіровоградська митниця ДФС 05.07.2019 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA901000/2019/000213/2, яким митну вартість придбаного позивачем товару визначено за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 49361 доларів США. 
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскарженого рішеня відповідача, зважаючи на таке.
Відповідно до ч.1  ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. ( ч.1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).
Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4 та 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч.1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього     Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому     розділом VIII цього Кодексу     та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього     Кодексу.
Ч.1 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій     статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу ч. ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом     передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій     статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ч.1, ч.2 та ч.3 ст. 58 Митного кодексу України     передбачено, що     Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу
Згідно з п.1 ч.4 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аналіз положень ч. 3 ст. 53, п.1 ч.4 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Встановлено, що до суду першої інстанції відповідачем було подано митні декларації  №UA504170/2019/005697 від 11.05.2019 року, №UA508030/2019/004001 від 11.05.2019 року, №UA500010/2019/013385 від 27.05.2019 року, інформація з яких використана відповідачем для визначення фактурної вартості придбаних позивачем шин, у них зазначено поставку на умовах CIF Одеса та задекларовано шини, які в розумінні статті 60 МК України не є подібними (аналогічними) товарам (шинам), задекларованим позивачем у митній декларації №UA901010/2019/008690. 
Відповідно до норм чинного законодавства митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію. В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. 
Оцінюючи викладене у сукупності суд першої інстанції дійшов правильного висновків, що подані Позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України.
Отже, висновки Кіровоградської митниці ДФС про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 13 грудня 2019 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -
                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 рудня 2019 року по справі №340/18/64/19 - залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник