ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року 
м. Київ
Справа №  910/7829/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С.,  Сухового В.Г., 
за участю секретаря судового засідання - Савінкової Ю.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2019 року (головуючий - Ткаченко Б.О., судді - Сулім В.В., Алданова С.О.) у справі
за позовом Київської міської ради
до: (1) Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Демченко Марини Олександрівни, (2) Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром"
про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень
(у судовому засіданні взяла участь представник Відповідача 2 - Яворська Г.І.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.          Київська міська рада звернулася до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Демченко Марини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2017, індексний номер: 39020150, яким за Приватним акціонерним товариством "Укроліяжирпром" було зареєстровано на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво, адміністративно-офісний центр і бібліотека, відсоток готовності 4,8, загальною площею 2 675,4 кв.м. за адресою: м . Київ , вул. Академіка Єфремова, 5.
2.          Позов обґрунтовано необхідністю захисту майнових прав позивача. Мотиви звернення до суду ґрунтуються на тому, що за Приватним акціонерним товариством "Укроліяжирпром" державним реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Демченко Мариною Олександрівною було зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва на підставі недійсного дозволу на виконання будівельних робіт.
Короткий зміст та мотиви судових рішень
3.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2019 провадження у даній справі закрито. 
4.          Місцевий господарський суд у частині позовних вимог, заявлених Київською міською радою до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Демченко Марини Олександрівни, закрив провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку із припиненням юридичної особи, яка була однією із сторін у справі (КП "Центр державної реєстрації"), а спірні правовідносини не допускають її правонаступництва.
5.          Крім того, суд погодився з доводами Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром" про наявність підстав для закриття провадження у справі і в частині позовних вимог Київської міської ради до Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору. Суд зазначив, що у прохальній частині позовної заяви відсутні будь-які вимоги до Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром". Крім того, судовий збір сплачений позивачем за одну позовну вимогу немайнового характеру, з моменту відкриття провадження у справі позивачем не уточнено та не доповнено позовні вимоги, а в обґрунтуваннях підстав позову та мотивів звернення до суду не вказано, яке саме майнове право позивача порушило Приватне акціонерне товариство "Укроліяжирпром".
6.          За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 ухвалу місцевого господарського суду скасовано в частині закриття провадження у справі за вимогами до Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром". В частині ж закриття провадження за вимогами до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Демченко Марини Олександрівни ухвалу господарського суду першої інстанції залишено без змін.
7.          Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що між Київською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Укроліяжирпром" існують спірні правовідносини, засновані на укладеному договорі на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди, як існують між ними і неврегульовані питання щодо предмета спору. Ці питання пов`язані із порушенням майнових прав Київської міської ради, у зв`язку із реєстрацією права на об`єкт нерухомого майна, яку позивач вважає незаконною.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.          Не погоджуючись із постановою апеляційного господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Укроліяжирпром" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 (в частині скасування закриття провадження у справі за позовом до Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром") скасувати, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2019 у скасованій частині залишити в силі. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи, що містяться в касаційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром"
9.          Апеляційний господарський суд порушив приписи статті 14 ГПК України, оскільки не врахував того факту, що позовна заява у даній справі обґрунтована виключно наявністю процедурних порушень, які були вчинені державним реєстратором та не містить жодних вимог до ПрАТ "Укроліяжирпром", як не містить вона і будь-якого обґрунтування порушеного права, що могло б бути порушено саме ПрАТ "Укроліяжирпром" по відношенню до позивача. Скасувавши частково ухвалу господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд тим самим вийшов за межі позовних вимог та додав підстави, яких у позовній заяві не було.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
10.          23.12.1998 між Київською міською державною адміністрацією та Відкритим акціонерним товариством "Укроліяжирпром" було укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди, що зареєстрований у книзі договорів на право тимчасового користування землею за № 75-5-00029 (далі - Договір).
11.          Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Київська міська державна адміністрація на підставі розпорядження від 04.03.1998 № 473 надає, а Відкрите акціонерне товариство "Укроліяжирпром" приймає у тимчасове довгострокове користування земельну ділянку загальною площею 4 247 кв.м., у тому числі: землі громадської забудови - 4 247 кв.м.
12.          За змістом п. 1.2 Договору земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування землею на умовах оренди строком на 49 (сорок дев`ять) років для будівництва, експлуатації та обслуговування адміністративно-офісного центру "Укроліяжирпром" на 180 роб. місць і бібліотеки на 20 тис. томів на вул. Командарма Уборевича (теперішня назва - Академіка Єфремова), 5, у Ленінградському районі (нині - Святошинський район).
13.          Як свідчить статут Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром", копія якого міститься у матеріалах справи, воно є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Укроліяжирпром".
14.          Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 28.12.2017 за Приватним акціонерним товариством "Укроліяжирпром" зареєстровано об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво, адміністративно-офісний центр і бібліотека, відсоток готовності складає - 4,8, загальною площею 2 675,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Єфремова Академіка, буд. 5.
15.          Реєстрацію проведено державним реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Демченко Мариною Олександрівною.
16.          Приватне акціонерне товариство "Укроліяжирпром" не заперечує, що користується земельною ділянкою загальною площею 4 247 кв.м., у тому числі: землі громадської забудови - 4 247 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Єфремова Академіка, буд. 5, для будівництва, експлуатації та обслуговування адміністративно-офісного центру "Укроліяжирпром" на 180 роб. місць і бібліотеки на 20 тис. томів, саме на підставі укладеного 23.12.1998 договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди, що зареєстрований у книзі договорів на право тимчасового користування землею за № 75-5-00029.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій 
17.          Вирішуючи підняте у касаційній скарзі питання Верховний Суд вважає за необхідне звернутися до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 15.10.2019 у справі № 910/11212/18.
18.          Так, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
19.          Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
20.          Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
21.          Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
22.          Спір про скасування рішення або запису про державну реєстрацію прав чи обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою особою є приватноправовим і має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно цією особою. Належним відповідачем у такій справі є особа, щодо якої прийнято рішення або вчинений запис про державну реєстрацію прав чи обтяжень. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
23.          Як правильно зазначив апеляційний господарський суд, між Київською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Укроліяжирпром" існують правовідносини, засновані на укладеному між ними договорі на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди. 
24.          Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач, враховуючи приватно-договірний характер відносин, як раз і намагається захистити власні майнові права, які на його думку порушені внаслідок реєстрації за Приватним акціонерним товариством "Укроліяжирпром" права на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на орендованій земельній ділянці.  
25.          Участь у даній справі в якості відповідача державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" не змінює цивільно-правовий характер спору, як і припинення цього підприємства автоматично не свідчить про відсутність спору між позивачем та особою, за якою зареєстровано відповідне право, тобто відповідачем - 2. 
26.          Доводи касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром" фактично зводяться до висловлення незгоди з висновками апеляційного господарського суду, однак такі доводи ніяким чином не підтверджують порушення останнім положень статті 14 ГПК України.
27.          Щодо посилань скаржника на сплату позивачем судового збору тільки за одну немайнову вимогу, незважаючи на те, що позов подано до двох відповідачів, то у цій частині Приватному акціонерному товариству "Укроліяжирпром" слід врахувати, що Закон України "Про судовий збір" ставить в залежність розмір судового збору саме від кількості вимог, а не кількості відповідачів у справі (стаття 6 Закону № 3674-VI).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
28.          Статтею 300 ГПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
29.          Переглядаючи, в межах своїх повноважень, судові рішення у даній справі, Верховним Судом не встановлено будь-яких порушень балансу прийняття доводів сторін.  
30.          Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicatа можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.  
31.          Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
32.          Під час касаційного розгляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права. Оскаржувану постанову прийнято за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для її зміни чи відміни, за мотивів наведених у касаційній скарзі, судова колегія Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не вбачає.
33.          Судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 08.02.2020), Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укроліяжирпром" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2019 року у справі № 910/7829/19 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                              Міщенко І.С.

Судді                                                                                                       Берднік І.С.

                                                                                                                   Суховий В.Г.