ПОСТАНОВА
Іменем України

30 березня 2020 року 
Київ
справа № 417/3161/16-а
адміністративне провадження №К/9901/16043/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Шарапи В.М., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О. від 25.01.2017
у справі № 417/3161/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області
про визнання постанов незаконними, їх скасування та зобов`язання провести перерахунок щомісячних страхових виплат
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі також - відповідач), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила: 
1) визнати незаконними та скасувати постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області:
- від 31.01.2016 № 1220/90247/90247/6 про припинення виплати в розмірі 2088,72 грн;
- від 25.07.2016 № 1220/90247/90247/7 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати в розмірі 2088,72 грн з 20.07.2016;
- від 19.09.2016 № 1220/90247/90247/8 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати в розмірі 335,81 грн з 01.02.2016 по 19.07.2016;      
2) зобов`язати відповідача призначити їй щомісячну страхову виплату з 18.12.2014, виходячи із розміру середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001   в редакції, що діяла на момент виникнення страхового випадку, та провести перерахунок щомісячних страхових виплат.
2. Постановою Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2016 позов задоволено у повному обсязі. 
3. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 вказану постанову скасовано, прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.
4. У лютому 2017 року позивач подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017, в якій просить її скасувати, а постанову Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2016 залишити без змін.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.03.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
6. 20.04.2017 від відповідача до суду надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
7. У подальшому справу було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").
8. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Шарапи В.М., Чиркіна С.М.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судом  першої інстанції встановлено наступні обставини.
10. 25.12.2014 позивачеві встановлена перша група інвалідності зі стійкою втратою професійної працездатності 90% безстроково, що підтверджується висновком МСЕК від 25.12.2014 серії 12ААА №008502.
11. З 18.12.2014 вона перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі та має зареєстрований страховий випадок профзахворювання.
12. Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області на момент виникнення страхового випадку позивач отримувала пенсію за віком, а не по інвалідності.
13. Із наданої довідки Марківського РТМО від 24.12.2014 вбачається, що в розрахунковому періоді, взятому для визначення розміру виплати, позивач мала заробіток, який є вищим ніж місячна тарифна ставка. З цього заробітку нею були сплачені відповідні страхові внески.   
14. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду в Станично-Луганському районі Луганської області про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати від 22.04.2015 № 1220/90247/90247/3 призначено потерпілій ОСОБА_1 (номер справи 90247, випадку 90247) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсія по інвалідності 0,00 грн в розмірі 2088,72 грн; виплата проводиться з 18.12.2014 безстроково та проведено донарахування щомісячних виплат за: грудень 2014 року - 943,29 грн; січень 2015 року - 2088,72 грн; лютий 2015 року - 2088,72 грн; березень 2015 року - 2088,72 грн. Загальна сума виплати складає 28096,65 грн.
15. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду в Станично-Луганському районі Луганської області від 31.01.2016 № 1220/90247/90247/6 про припинення щомісячної страхової виплати припинено виплату відповідно до акта перевірки додержання норм законодавства із соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань при призначенні страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділенні виконавчої дирекції Фонду в Станично-Луганському районі від 18.12.2015 року № 6 з 01.02.2016.
16. Судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.
17. З 18.12.2014 позивач отримує страхові виплати у зв`язку з професійним захворюванням у розмірі відповідно до середньої заробітної плати на підставі довідки про її середньомісячну заробітну плату, виданої Марківським РТМО від 24.12.2014.
18. Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області від 09.04.2015 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання з 18.12.2014 та основний розмір пенсії склав 1984,99 грн.
19. При призначенні щомісячних страхових виплат позивачу не було враховано пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, що призвело до невірного розрахунку розміру щомісячної страхової виплати в сторону збільшення, внаслідок чого позивачу було надмірно сплачено 23 579,46 грн.
20. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області від 31.01.2016 № 1220/90247/90247/3 про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати призначено ОСОБА_1 (номер справи 90247, номер випадку 90247) щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 335,81 грн, виплату провадити з 18.12.2014 по 31.01.2016 включно.
21. ОСОБА_1 знаходилася на лікарняному з 10.02.2014 по 20.11.2014 згідно з довідкою Марківського РТМО від 24.12.2014 та з 21.11.2014 по 10.12.2014 згідно з листом Марківського РТМО від 31.08.2016, відтак у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку ОСОБА_1 не мала заробітку з поважних причин і тому для розрахунку виплат бралася тарифна ставка (посадовий оклад) в розмірі 2320,80 грн.
22. 22.07.2016 від позивача надійшла заява до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області про проведення перерахунку щомісячної страхової виплати з дати переходу на інший вид пенсії (замість пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на пенсію за віком).
23. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду в Станично-Луганському районі Луганської області про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати від 25.07.2016 № 1220/90247/90247/7 продовжено потерпілій ОСОБА_1 (номер справи 90247, випадку 90247) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсія по інвалідності 0,00 грн в розмірі 2088,72 грн, виплата продовжена з 20.07.2016 безстроково.
24. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду в Станично-Луганському районі Луганської області про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати від 19.09.2016 № 1220/90247/90247/8 продовжено потерпілій ОСОБА_1 (номер справи 90247, випадку 90247) щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03), з урахуванням відсотка втрати працездатності 90%, середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат 2320,80 грн, пенсія по інвалідності 1984,99 грн в розмірі 335,81 грн та проведено донарахування щомісячних виплат за: лютий 2016 року - 335,81 грн; березень 2016 року - 335,81 грн; квітень 2016 року - 335,81 грн; травень 2016 року - 335,81 грн; червень 2016 року - 335,81 грн; липень 2016 року - 205,82 грн. 
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
25. Позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що оспорювані постанови є незаконними та необґрунтованими, оскільки розмір щомісячної страхової виплати розрахований всупереч Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001, та всупереч Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №24 від 27.04.2007, а також не відповідають положенням   Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». 
26. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що при призначенні щомісячних страхових виплат позивачу не було враховано пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, що призвело до невірного розрахунку розміру щомісячної страхової виплати в сторону збільшення, внаслідок чого ОСОБА_1 було надмірно сплачено за період з 18.12.2014 по 31.01.2016 кошти у сумі 23 579,46 грн. Оскаржувані рішення відповідача прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому скасуванню не підлягають.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
27. Суд першої інстанції, постановляючи рішення, виходив з того, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі здійснено перерахунок призначеної страхової суми на підставі того, що позивачу одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності. Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі зазначено, що на момент виникнення страхового випадку позивач отримувала пенсію за віком, а не по інвалідності. Із наданої довідки Марківським РТМО від 24.12.2014 вбачається, що в розрахунковому періоді ОСОБА_1 мала заробіток, який є вищим ніж місячна тарифна ставка. З цього заробітку нею були сплачені відповідні страхові внески. З огляду на викладене, взяття до розрахунку середнього заробітку в розмірі тарифної ставки є незаконними, що призвело до зниження розміру призначеної до виплати щомісячних страхових сум, а тому наявні підстави для задоволення позову.
28. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що    оскільки позивач знаходилася на лікарняному з 10.02.2014 по 20.11.2014 та з 21.11.2014 по 10.12.2014, то у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку позивач не мала заробітку з поважних причин, а відтак для розрахунку виплат відповідачем повинна братись тарифна ставка (посадовий оклад) в розмірі 2320,80 грн та відповідачем за період з 18.12.2014 по 31.01.2016 здійснено переплату позивачеві щомісячних страхових виплат на суму 23579,46 грн.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА НЕЇ
29. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що відповідачем здійснений перерахунок призначеної страхової виплати на підставі того, що позивачу нібито одночасно зі щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності, однак дана обставина нічим не підтверджена та не відповідає дійсності. Натомість довідка Управління пенсійного фонду України в Марківському районі підтверджує, що на момент виникнення страхового випадку позивач отримувала пенсію за віком, а не по інвалідності.
30. Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено обставини у даній справі. Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, щодо отримання нею пенсії за віком, а не по інвалідності, не відповідають дійсності. 
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
31. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
32. Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
33. Згідно з положеннями частини другої   статті 2 КАС України   в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
34. Частиною третьою статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон№ 1058- IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до   Закону України   «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
35. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі також - № 1105-ХIV, в редакції, чинній на момент призначення позивачу страхових виплат) у разі, якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я.   Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.
36. Відповідно до пункту 3.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.06.2007 за № 715/13982, (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності зменшенню не підлягають.
37. Однак під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не встановлено, чи позивачу встановлено щомісячну страхову виплату та призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим же нещасним випадком, коли саме мав факт ушкодження здоровя позивача, який став підставою для призначення їй щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності. 
38. Суперечливими є висновки суду першої та апеляційної інстанції щодо дати встановлення позивачеві пенсії по інвалідності.
39.  Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до довідки Управління пенсійного фонду України в Марківському районі на момент виникнення страхового випадку позивач отримувала пенсію за віком, а не по інвалідності (на правильності вказаного висновку наголошує позивач у касаційній скарзі). 
40. Натомість суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області від 09.04.2015 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання з 18.12.2014 та основний розмір пенсії склав 1984,99 грн (на правильності вказаного висновку наголошує відповідач у касаційній скарзі). 
41. Встановлення даних фактів має визначальне значення для вирішення даного спору, оскільки встановлення факту одночасного встановлення потерпілому із щомісячною страховою виплатою пенсії по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком впливає на визначення їх розміру, адже за викладених обставин сума щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності не повинна перевищувати середньомісячного заробітку (доходу), який позивач мала до ушкодження здоров`я.
42. Також суперечливими є висновки судів попередніх інстанцій щодо визначення розміру середньомісячного заробітку (доходу), який позивач отримувала до ушкодження здоровя.
43. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що в розрахунковому періоді позивач мала заробіток, який є вищим ніж місячна тарифна ставка. З цього заробітку нею були сплачені відповідні страхові внески.   
44. Натомість суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку позивач не мала заробітку з поважних причин і тому для розрахунку виплат бралася тарифна ставка (посадовий оклад) в розмірі 2320,80 грн.
45. Встановлення даного факту також має важливе значення для вирішення даної справи, оскільки безпосередньо впливає на розмір страхових виплат, які мали бути виплачені позивачеві.
46. З урахуванням встановлених статтею 341 КАС України меж розгляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд позбавлений права встановити відповідні обставини самостійно та додатково перевірити докази, на підставі яких суди дійшли відповідних висновків.
47. Верховний Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи з метою       ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
48. Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України суд вживає передбачені   законом       заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
49. Згідно з частиною 2         статті 73 КАС України       предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
50. При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
51. Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
52. Частиною 2    статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ).
53. Закон України "Про судоустрій і статус суддів"    встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
54. Відповідно до   статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"    суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
55. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; пункт 30).
56. У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30).
57. У пункті 31 рішення у справі «Волошин проти України» (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти Росії» (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.
58. У пункті 25 рішення у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00), пункту 13 рішення у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
59. Таким чином, згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку про такі критерії мотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом;   5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.
60. Зважаючи на те, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом   позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з урахуванням положень статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2016 та постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, якому під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові та встановити зазначені у ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам, аргументам учасників справи та постановити законне та обґрунтоване      рішення.
61. Враховуючи, що суд касаційної інстанції повертає справу на новий розгляд до суду першої інстанції, то в силу частини шостої   статті 139 КАС України   судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись статтями    341,    345,    353,    356,    359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2016 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 скасувати, а справу №417/3161/16-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.          
Головуючий                                                                                                       І.В. Желєзний
Судді                                                                                                                  В.М.Шарапа
                                                                                                               С.М.Чиркін