ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №816/665/16
адміністративне провадження №К/9901/26230/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 
на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 (суддя Удовіченко С.О.)
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 (Головуючий суддя Макаренко Я.М., судді: Мінаєва О.М., Шевцова Н.В.)
у справі № 816/665/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білагро» 
до Головного управління ДФС у Полтавській області 
про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Білагро»  (далі - позивач, ТОВ «Білагро»  ) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.02.2016 року № 0000572201.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016, позов задоволено. 
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що господарські операції позивача по взаємовідносинам з ТОВ «БАТ ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «ІН СІТІ ТРЕЙД», ТОВ «Мега Імпорт Плюс» не спричиняють реального настання правових наслідків обумовлених ними. Такі висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що у контрагентів позивача відсутні складські приміщення, трудові ресурси, виробниче та транспортне обладнання тощо для здійснення господарської діяльності,  товарно-транспортні накладні оформлені з порушеннями. При цьому податковий орган посилається на податкову інформацію згідно актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача.  Відтак згідно бухгалтерського обліку списання кукурудзи фактично відбулося, а отже реалізація кукурудзи була проведена, однак не на адреси контрагентів. В свою чергу грошові кошти від даних контрагентів на розрахунковий рахунок позивача надійшли  без фактичного відвантаження товару, а відтак підлягають оподаткуванню за правилами пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України. 
Позивач письмово проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 30.11.2015 по 13.01.2016 (термін проведення перевірки продовжувався з 28.12.2015 по 13.01.2016 на підставі наказу від 24.12.2015 № 1124) посадовими особами відповідача згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктом 77.2 статті 77 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 17.11.2015 № 975, направлень від 30.11.2015 № 1743, № 1744, № 1745, № 1746, № 1747 була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Білагро» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2015, за результатами якої складено акт від 19.01.2016 № 23/16-31-22-01/32353457 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, в результаті встановлено заниження податкового зобов`язання по декларації з ПДВ (загальна) на суму 1  217  007,87 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем 02.02.2016  прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000572201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1825510,77 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 1 217 007,18 грн та за штрафними санкціями в розмірі 608 503,59 грн.
Обґрунтування, наведені відповідачем у касаційній скарзі, містять вимоги здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи, а також додатково перевірити докази, що не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції).
ТОВ "Білагро" подано до ДФС України скаргу на вищевказане податкове повідомлення-рішення.
Рішенням ДФС України від 12.04.2016 року № 8089/6/99-99-10-01-01-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 02.02.2016 року №0000572201, а скаргу без задоволення.
Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення 02.02.2016 року №0000572201.
Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, з чим погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції,  виходив з такого. 
Відповідно до пункту 209.1 статті 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.
Згідно пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. Ця норма діє з урахуванням того, що: для новоутвореного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованого як суб`єкт господарювання, який провадить господарську діяльність менше ніж 12 календарних місяців, така питома вага сільськогосподарських товарів/послуг розраховується за наслідками кожного окремого звітного податкового періоду; з метою розрахунку такої питомої ваги до складу основної діяльності сільськогосподарського підприємства не включаються оподатковувані операції з постачання основних фондів, що перебували у складі його основних фондів не менше ніж 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, якщо такі операції не були постійними і не становили окремої підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 209.2 статті 209  Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємствам на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, у лютому - травні  2014 року ТОВ "Білагро" здійснювало реалізацію кукурудзи ТОВ "Мега Імпорт Плюс" на загальну суму  2 009 781,20 грн, у тому числі ПДВ 334 963,53 грн, ТОВ "ІН СІТІ ТРЕЙД" на загальну суму 1 873 896,12 грн, у тому числі ПДВ 312 316,02 грн, ТОВ "БАТ ТРЕЙД ГРУП" на загальну суму 3 464 853,80 грн. в тому числі ПДВ 577 475,63 грн, що не оспорюється сторонами.
ТОВ "Білагро" має право на здійснення видів діяльності за КВЕД-2010: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.46 Розведення свиней; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.70 Мисливство, відловлювання тварин і надання пов`язаних із ними послуг; 02.20 Лісозаготівлі /том 1 а.с. 12/.
25.03.2014 між ТОВ "Білагро" (Постачальник) та ТОВ "Мега Імпорт Плюс" (Покупець) укладено договір поставки №25-П /том 1 а.с. 154-155/, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у встановлений договором термін товар у власність Покупця, а Покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Товаром, що поставляється за договором є сільськогосподарська продукція визначена у видаткових накладних /пункт 1.2 Договору/.
Поставка товару за договором здійснюється на умовах EXW франко-склад - склад продавця /пункт 3.3 Договору/.
На підтвердження продажу товару позивачем надано видаткові накладні: від 27.03.2014 року № BIL0503-0052, від 28.03.2014 року № BIL0503-0053, від 29.03.2014 року № BIL0503-0057 /том 1 а.с. 162-163/ та податкові накладні: від 26.03.2014 року № 53/2 на кукурудзу на загальну суму 2000000,00 грн у тому числі ПДВ 333333,33 грн, від 29.03.2014 року № 59/2 на кукурудзу на загальну суму 9781,20 грн, у тому числі ПДВ 1630,20 грн /том 1 а.с. 190-191/ та звіти про рух продуктів та матеріалів за березень 2014 року /том 2 а.с. 90/.
Сума ПДВ за вказаними податковими накладними включена до податкового зобов`язання відповідного періоду, відображена у реєстрі виданих податкових накладних до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року /том 2 а.с. 163/.
25.03.2014 між ТОВ "Білагро" (Продавець) та ТОВ "Ін Сіті Трейд" (Покупець) укладено договір поставки №140214 /том 1 а.с. 192/, за умовами якого продавець зобов`язується передати сільськогосподарську продукцію у власність Покупця, а Покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Кількість, асортимент та ціна товару зазначається у товарно-супровідних документах (видаткових накладних, ТТН, рахунках та інших документах, що можуть підтвердити факт здійснення поставки) /пункт 2.1 Договору/.
Поставка товару за договором здійснюється за адресою: Полтавська область, Великобагачанський  район, с. Красногорівка (EXW склад Продавця). Поставка товару (окремих партій товару) здійснюється за рахунок Покупця /пункт 4.1 Договору/.
На підтвердження продажу товару позивачем надано видаткові накладні: від 15.02.2014 року № BIL0502-0010, від 17.02.2014 року № BIL0502-0014, від 18.02.2014 року № BIL0502-0015, № BIL0502-0016, від 19.02.2014 року № BIL0502-0018, від 26.02.2014 року № BIL0502-0039, від 12.03.2014 року № BIL0503-0006 /том 1 а.с. 200-203/ та податкові накладні: від 14.02.2014 року № 13/2 на кукурудзу на загальну суму 917748,12 грн у тому числі ПДВ 152958,02 грн, від 18.02.2014 року № 18/2 на кукурудзу на загальну суму 499000,00 грн, у тому числі ПДВ 83166,67 грн, від 24.02.2014 року № 31/2  на загальну суму 433500,00 грн, у тому числі ПДВ 72250,00 грн, від 12.03.2014 року № 15/2 на загальну суму 23648,00 грн, у тому числі ПДВ 3941,33 грн /том 1 а.с. 208-211/ та звіти про рух продуктів та матеріалів за лютий, березень 2014 року /том 2 а.с. 88, 92/.
Сума ПДВ за вказаними податковими накладними включена до податкового зобов`язання відповідного періоду, відображена у реєстрі виданих податкових накладних до податкової декларації з ПДВ за лютий, березень 2014 року /том 2 а.с. 158, 163/.
29.10.2013 між ТОВ "Білагро" (Продавець) та ТОВ "БАТ ТРЕЙД ГРУП" (Покупець) укладено договір поставки №291013 /том 1 а.с. 192/, за умовами якого продавець зобов`язується передати сільськогосподарську продукцію у власність Покупця, а Покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Кількість, асортимент та ціна товару зазначається у товарно-супровідних документах (видаткових накладних, ТТН, рахунках та інших документах, що можуть підтвердити факт здійснення поставки) /пункт 2.1 Договору/.
Поставка товару за договором здійснюється за адресою: Полтавська область, Великобагачанський  район, с. Красногорівка (EXW склад Продавця). Поставка товару (окремих партій товару) здійснюється за рахунок Покупця /пункт 4.1 Договору/.
На підтвердження продажу товару позивачем надано видаткові накладні: від 11.04.2014 року № BIL0504-0006, від 12.04.2014 року № BIL0504-0007, від 14.04.2014 року № BIL0504-0008, від 15.04.2014 року № BIL0504-0010, № BIL0504-0011 /том 2 а.с. 6-8/ та податкові накладні: від 08.04.2014 року № 11/2 на кукурудзу на загальну суму 2300000,00 грн у тому числі ПДВ 383333,33 грн, від 15.04.2014 року № 15/2 на кукурудзу на загальну суму 14853,80 грн, у тому числі ПДВ 2475,63 грн, від 29.04.2014 року № 27/2  на загальну суму 1150000,00 грн, у тому числі ПДВ 191666,67 грн /том 2 а.с. 2-4/ та звіти про рух продуктів та матеріалів за квітень 2014 року /том 2 а.с. 96/.
Сума ПДВ за вказаними податковими накладними включена до податкового зобов`язання відповідного періоду, відображена у реєстрі виданих податкових накладних до податкової декларації з ПДВ за квітень 2014 року /том 2 а.с. 169/.
З пояснень представника позивача судом встановлено, що поставка товару здійснювалася силами покупців, як це передбачено договорами від 29.10.2013 року № 291013, від 14.02.2014 року № 140214, від 25.03.2014 року № 25-П.
На підтвердження факту наявності у власності у ТОВ «Білагро» в спірний період  реалізованої ТОВ "БАТ ТРЕЙД ГРУП", ТОВ "ІН СІТІ ТРЕЙД", ТОВ "Мега Імпорт Плюс" кукурудзи позивачем надано до суду оборотно-сальдову  відомість по рахунку: 271, місця зберігання, ТМЦ кукурудза за 01.02.2014 - 31.05.2014 року /том 2 а.с. 193/. Крім того позивачем надано до суду докази наявності у спірному періоді основних фондів та кваліфікованого персоналу для здійснення господарських операцій, а саме оборотно-сальдові відомості по рахунку 103, 104, 105, витяг із штатного розпису ТОВ "Білагро", докази перебування у трудових відносинах з ТОВ "Білагро", докази на підтвердження наявності у ТОВ "Білагро" у власності складських приміщень /том 2 а.с. 179-192, 202-203, 245-252, 242-244/.
       Факт транспортування товару підтверджено залученими до матеріалів справи копіями товарно-транспортних накладних /том 1 а.с. 166-189, 212-246, том 2 а.с. 14-52/.
      Договорами поставки укладеними з ТОВ "БАТ ТРЕЙД ГРУП", ТОВ "ІН СІТІ ТРЕЙД", ТОВ "Мега Імпорт Плюс" (покупці), передбачено, що Поставка товару (окремих партій товару) здійснюється за рахунок Покупця. У всіх товарно-транспортних накладних замовником зазначені  ТОВ "БАТ ТРЕЙД ГРУП", ТОВ "ІН СІТІ ТРЕЙД", ТОВ "Мега Імпорт Плюс".
Відповідачем не спростовано надані позивачем докази реальності господарських операцій: факту перевезення товару та його отримання контрагентами, проведеного розрахунку за товар.
Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Отримана контролюючим органом податкова інформація не може бути єдиним доказом підтвердження нереальності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами. 
Податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкова інформація надана іншим контролюючим органом, що складена за проведення невиїзних перевірок контрагентів не є належним доказом нереальності господарських операцій, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Таким чином, в матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. 
Отже, твердження податкового органу про вчинення позивачем податкового правопорушення спростовані судами попередніх інстанцій. Доводи касаційної скарги не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій. 
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене,  суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій  виконано  всі  вимоги  процесуального  законодавства, всебічно  перевірено  обставини  справи,  вирішено  справу  у  відповідності  до  норм  матеріального  права, постановлено  обґрунтовані  рішення,  в  яких  повно  відображені  обставини,  що  мають  значення  для  справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення. 
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016  у справі № 816/665/16 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	  	  І.А. Васильєва	
Судді:	  	  С.С. Пасічник	
 	  	  В.П. Юрченко