ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/273/20 Справа № 199/3926/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 червня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та адвоката Іванової Валерії Михайлівни розглянувши апеляційну скаргу на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. 
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 02.05.2019 о 07:45 годині у місті Дніпрі по вул. Скрябіна, 12 керував автомобілем «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: хитка хода, зіниці очей не реагують на світло, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 17 лютого 2020 року, тобто після закінчення, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на її оскарження.
В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження постанови ОСОБА_1 посилається на те, що справу було розглянуто без виклику його до суду та за його відсутності, чим порушено права, передбачені ст. 268 КУпАП. Окрім того, зазначає, що оскаржувану постанову він отримав лише 06 лютого 2020 року, тому вважає що строк пропущено з поважних причин.
Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його адвоката Іванову В.М., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов такого висновку. 
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 02 травня 2019 року. Разом із цим, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду працівниками поліції під час його складання на 29 травня 2019 року о 09-00 годин. Окрім того, повідомлення про слухання справи направлялось йому й судом першої інстанції, однак на виклики ОСОБА_1 до суду не з`явився, не повідомивши суд про причини свого неприбуття, клопотання про відкладання розгляду справи суду не надавав.
З оскаржуваної постанови видно, що справу було розглянуто за відсутністю ОСОБА_1 з урахуванням вищенаведених причин, копію цієї постанови судом було йому направлено 12.06.2019 за адресою, вказаною ним в протоколі про адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що її копію він отримав 06 лютого 2020 року, тобто поза межами встановленого законом десятиденного строку апеляційного оскарження постанови суду. 
Разом з цим, посилання апелянта на отримання ним копії постанови лище 06 лютого 2020 року не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. 
Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що про постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року дізнався ще 24 листопада 2019 року від працівників поліції, які його зупинили, однак до 17 лютого 2020 року з апеляційною скаргою до суду не звертався через брак часу.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.
При цьому, як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду першої інстанції, тому апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення. 
Враховуючи викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_1 в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не навів жодної об`єктивної обставини, яка перешкоджала йому реалізувати право на апеляційне оскарження постанови в передбачений законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в клопотанні причини пропуску процесуального строку на оскарження постанови не є переконливими та поважними, тому не можуть бути підставою для його поновлення. 
Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд - 
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року - відмовити.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року, та доповнення до неї, повернути ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко