УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 березня 2020 року
м. Київ
справа № 243/7153/16-к
провадження № 51-1374ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року, яка постановлена в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42016130610000084 , за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, зареєстрованого та проживаючого у тому АДРЕСА_1 , 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі — КК України).
Суть питання
За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та виправдано за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення. 
Донецький апеляційний суд ухвалою від 11 грудня 2019 року, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок місцевого суду і призначив новий розгляд у суді першої інстанції. 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження стосовно нього — закрити. При цьому вказує про вирішення питання для передачі кримінального провадження на розгляд до об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
За ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального закону України (далі — КПК України) ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
При цьому Верховний Суд враховує і те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК України суддя-доповідач у разі відкриття касаційного провадження протягом десяти днів має вирішити питання про витребування матеріалів справи із суду першої інстанції. Проте здійснення такої процесуальної дії на стадії судового провадження в суді першої інстанції, в тому числі й після скасування вироку місцевого суду з призначенням нового розгляду, є неможливим. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» заборонено втручання у здійснення правосуддя.
Системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду апеляційної інстанції, якими скасовано рішення місцевого суду і призначено новий розгляд в суді першої інстанції, не є предметом розгляду касаційного суду, оскільки вони не перешкоджають подальшому провадженню, і суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК України, на такі судові рішення.
Таким чином, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в суді касаційної інстанції, оскільки воно не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.
Крім того, що стосується порушеного  ОСОБА_4 питання про передачу до об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду провадження за його касаційною скаргою, Верховний Суд вважає за необхідне вказати наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 434-1 КПК України, суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
У цій справі, Верховний Суд не вважає за необхідне відступити від сталої практики щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а тому не вбачає підстав для передачі кримінального провадження на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, як про це порушує питання скаржник.
Також зі змісту статей 434-1, 434-2 КПК України убачається, що питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, може бути вирішено лише після відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_4  подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження. 
Отже, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , то цей Суд не вбачає підстав для передачі провадження за його касаційною скаргою на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3