КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
09 червня 2020 року                                                                                              м. Київ
 
Унікальний номер справи № 752/22564/18  
Апеляційне провадження 22-ц/824/4448/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» 
                                   в особі уповноваженої особи Фонду гарантування 
вкладів фізичних осіб на ліквідацію 
Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про зобов`язання вчинити дії,
 
в с т а н о в и в :
 
у жовтні 2018 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив зобов`язати відповідача внести зміни до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Юнісон» шляхом включення його вимог на суму 1 426 961,98 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що 08.02.2016 між ним та ПАТ «Банк «Юнісон» укладено договір про розміщення банківського вкладу, яким банк прийняв депозитний вклад на загальну суму 77 000,00 грн строком із 08.02.2016 по 07.02.2018 зі сплатою               27,5 % річних з їх щомісячною сплатою. Можливість дострокового повернення вкладу договором передбачена не була.
28.04.2016 на підставі постанови Національного банку України № 300/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 614 від 28.04.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Юнісон» та на делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно якого розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на один місяць до 27.05.2016.
26.05.2016 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 829, яким продовжено строк тимчасової адміністрації строком ще на один місяць до 27.06.2016.
Вклад він мав отримати 01.07.2016, проте кошти та проценти отримав лише 08.02.2018. Оскільки банк не повернув йому вчасно грошові кошти та проценти та продовжував безпідставно їх утримувати на вкладному рахунку, в силу положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 536, 625, 1214 ЦК України на його користь підлягають стягненню пеня у розмірі 3 % річних, проценти та інфляційні втрати.
Зазначав, що неодноразово звертався із листами до ліквідатора банку про включення до реєстру вимог кредиторів вимог до банку у розмірі 1 426 961,98 грн, однак його заяви залишились без задоволення.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 27.02.2019 до участі у справі як третіх осіб залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2019 в позові відмовлено. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не вірно встановлено початок перебігу строку виконання обов`язку з повернення гарантованого відшкодування вкладу. Обов`язок виплати вкладу та процентів настав після спливу передбаченого законом максимально можливого строку тимчасової адміністрації та належної за законом дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку з 01.07.2016, але виплата здійснена лише після закінчення строку договору 08.02.2018. Всі виплати гарантованих сум за вкладами проводилися самим банком за рахунок власних коштів, без залучення коштів Фонду та суд не дослідив умови договору. Судом не наведено мотивів відхилення його доводів щодо строку повернення вкладу. Суд безпідставно застосував положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка регулює питання, які виникають під час здійснення тимчасової адміністрації. Вважає, що суд повинен був застосувати положення ст. 2, ч. 4 ст. 34, ч. 3, 4, ст. 44 та п. 3 ч. 2 ст. 46 цього Закону, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.  536, 625, 1214 ЦК України, щодо обов`язку банку по виконанню зобов`язання за договором банківського вкладу та правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України у справах № 6-2128цс16 від 13.03.2017, № 6-2558цс15 від 01.06.2016,                           № 6-1699цс16 від 28.09.2016 № 6-37цс16 від 15.05.2016, а також у висновках, викладених у постановах Верховного Суду у справах 761/46145/16-ц від 19.09.2018 та 369/6516/16-ц від 01.08.2018. 
У відзиві на апеляційну скаргу уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон»   Федорченко А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що з моменту введення у банку ліквідації захист інтересів вкладників здійснюється за нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з ч. 5 ст. 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Ці обмеження не поширюються на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами, строк яких закінчився. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Позивачу виплачено вклад у сумі 77 000 грн та відсотки - 978,03 грн 08.02.2018, на наступний день після закінчення строку розміщення вкладу. Позивач не звертався із заявою про припинення договору та виплату вкладу достроково. Банк виконав свої зобов`язання за договором у визначений строк. Крім того, навіть у разі порушення такого строку під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування відсотків, неустойки, індексу інфляції (ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). 
У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, 08.02.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Юнісон» укладено договір про розміщення банківського вкладу № ДФО-023022-03, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а банк прийняв депозитний вклад на загальну суму 77 000 грн строком з 08.02.2016 по 07.02.2018 зі сплатою 27,5 % річних з їх щомісячною сплатою без можливості дострокового повернення вкладу.
28.04.2016 постановою Правління Національного банку України № 300/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016 № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Юнісон» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Юнісон», визначені ст. ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_2 строком на один місяць до 27.05.2016 включно.
26.05.2016 виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення № 829, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Юнісон» до 27.06.2016 включно.
21.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1051 «Про продовження повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Юнісон» Шевченка Андрія Миколайовича до дати отриманням рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон» після скасування заходів забезпечення позову.
08.02.2018 позивач отримав вклад 77 000 грн та проценти у сумі 978,03 грн.
19.04.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1139 про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Юнісон». Відповідно до зазначеного рішення повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Юнісон» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченку Андрію Володимировичу на строк з 20.04.2018 до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон».
Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Юнісон» строком на два роки з 19.06.2018 до 18.06.2020 включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ «Банк «Юнісон», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами ОСОБА_3 Володимировича строком на два роки з 19.06.2018 по 18.06.2020 включно.
22.06.2018 в газеті «Голос України» № 114 опубліковане оголошення про те, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.06.2018 № 345-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.06.2018 № 1725 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Юнісон» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації Банку з 19.06.2018 по 18.06.2020 включно. Даним оголошенням встановлено 30-денний строк для висунення вимог кредиторів.
20.07.2018 ОСОБА_1 подав на ім`я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ «Банк «Юнісон» заяву про визнання кредитором та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Юнісон», в якій просив визначити його кредитором ПАТ «Банк «Юнісон» на загальну суму 1 447 343,44 грн, з яких 1 373 192,58 грн - пеня в розмірі 3 % від суми вкладу за кожен день прострочення відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; 27 388,98 грн - проценти за весь строк безпідставного збереження депозитних коштів; 3 758,99 грн - 3 % річних від суми простроченого грошового зобов`язання; 22 621,43 грн - інфляційні втрати від прострочення виконання грошового зобов`язання; 17 400,98 грн - пеня за договором; 2 980,48 грн - проценти за договором протягом граничного строку дії тимчасової адміністрації.
18.10.2018 листом № 1144/13 за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ «Банк «Юнісон» Кобищеву С.А. повідомлено про визнання його кредитором та включення до реєстру акцептованих кредиторських вимог на суму 05,54 грн в 7 чергу. В частині визнання позивача кредитором на суму 1 447 343,44 грн, відмовлено з огляду на положення                     ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язання внести зміни до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 1 426 961,98 грн є необґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками. Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, про що зазначено у статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до ст. 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
За змістом ч. 1 ст. 3 цього Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно з ч. 17 ст. 2 Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Частиною 1 ст. 26 Закону передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону протягом шести днів з дня прийняття Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 цього Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.
Статтею 46 Закону визначено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.
Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює повноваження, визначені ст. 48 зазначеного Закону, виконує повноваження органів управління банку, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Крім того, уповноважена особа Фонду може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та/або нормативно-правовими актами Фонду, які є необхідними для завершення процедури ліквідації банку.
Частиною 2 ст. 49 Закону передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.
Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону).
Частиною 4 ст. 49 цього Закону визначено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.
За обставинами справи встановлено, що між 08.02.2016 між ОСОБА_1 та     ПАТ «Банк «Юнісон» укладено договір про розміщення банківського вкладу на суму       77 000 грн строком з 08.02.2016 по 07.02.2018 зі сплатою 27,5 % річних.
Після закінчення строку договору 08.02.2018 позивач отримав вклад 77 000 грн та проценти у сумі 978,03 грн. Із заявами про дострокове повернення вкладу позивач не звертався та договір достроково не було розірвано.
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що банк виконав свої зобов`язання перед позивачем, передбачені умовами договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно визначив строк виконання зобов`язання та такий строк настав з часу закінчення граничного строку запровадження тимчасової адміністрації колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує один місяць. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 3 - 5 частини другої статті 39 цього Закону, тимчасова адміністрація може бути продовжена на строк до одного місяця. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 1 і 2 частини другої статті 39 цього Закону, строк тимчасової адміністрації може бути продовжений на п`ять днів з припиненням не пізніше дня отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.
Відповідно до п. 1, 3, 5 ч. 5 та п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;  нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. 
З 28.04.2016 згідно з постановою Правління Національного банку України № 300/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Юнісон» з ринку строком до 27.05.2016 включно.
26.05.2016 виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення № 829, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Юнісон» до 27.06.2016 включно, а 21.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1051 «Про продовження повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Юнісон» до дати отриманням рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон» після скасування заходів забезпечення позову.
Матеріали справи містять копії ухвал Дніпровського районного суду Дніпропетровської області,  Ленінського районного суду м. Харкова, Черкаського районного суду Черкаської області за 2016 рік та Ржищівського міського суду Київської області від 08.06.2018 про забезпечення позову, якими зупинено дію рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації  ПАТ «Банк «Юнісон» та заборонено посадовим особам виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та іншим уповноваженим особам вносити пропозиції до Національного банку України та приймати рішення щодо ліквідації ПАТ «Банк «Юнісон» та/або відкликання банківської ліцензії, вчиняти інші дії. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Ухвалами судів зупинено дію рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації  ПАТ «Банк «Юнісон», проте саме по собі рішення залишилося чинним.
Доводи апелянта щодо неправильного  встановлення судом початку перебігу строку виконання обов`язку з повернення гарантованого відшкодування вкладу суперечать встановленим у справі обставинам. 
При цьому посилання апелянта на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду не можна визнати обгрунтованими, оскільки у даній справі встановлені інші обставини, ніж у справах, що були предметом розгляду Верховного Суду України та Верховного Суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.
У зв`язку з вжитими заходами забезпеченням позову, зокрема забороною приймати рішення щодо ліквідації ПАТ «Банк «Юнісон» та/або відкликання банківської ліцензії таке рішення Національним банком України не прийняте.
Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що строк виконання зобов`язання по договору вкладу настав 08.02.2018, позивач отримав вклад у визначений договором строк, а відтак вимоги останнього про стягнення пені, 3 % річних, процентів та інфляційних втрат суперечать вимогам закону.
Доводи апелянта про те, що сума вкладу та проценти за вкладом повернуті банком, а не Фондом не спростовують висновків суду, оскільки з часу запровадження у банку  тимчасової адміністрації  спірні правовідносини регулюються нормами  Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,
 
                                                        п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 10.06.2020

Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                     В. А. Кравець

                                                                                               О. Ф. Мазурик