ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3661/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року (головуючий суддя Кисіль Р.В.)
у справі  № 280/3661/19
за позовом    ОСОБА_1 
до  Головного управління ДФС у Запорізькій області
про  визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення грошових сум, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив:
визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо подвійного оподаткування та нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачу, як для платника, який проводить незалежну професійну діяльність, починаючи з четвертого кварталу 2018 року; 
визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію відповідача від 13.05.2019 №2122/УПК/08-01-13-02-11, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій 2122/УПК/08-01-13-02-11; 
визнати протиправним та скасувати рішення №0060705007 відповідача від 15.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до позивача; 
стягнути на користь позивача сплату подвійного оподаткування ЄСВ як за самозайняту особу - адвоката у період з 01.01.2019 по 20.07.2019 у сумі 8566,18 грн., що складається: 8554,18 грн. - сплата ЄСВ, штрафу, пені, 12,00 грн. - комісія за проведення платежів (банківська операція), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача; 
стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., шляхом безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2019 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.05.2019 №2122/УПК/08-01-13-02-11 (8452/14/08-01-13-02-11 від 13.05.2019). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Крім того, судом стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн. відповідно до ч.3 ст.139 КАС України.
13.11.2019, згідно штампу вхідної кореспонденції Запорізького окружного адміністративного суду, позивач звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, в якій посилається, в тому числі на п.5 ч.3 ст.132 КАС України, згідно якому до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено  витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2019 означену заяву повернуто без розгляду на підставі ч.2 ст.167 КАС України. 
Як зазначено у цій ухвалі, суду є незрозумілим, в чому саме полягає зміст цієї заяви, про що просить позивач, враховуючи те, що питання про розподіл судових витрат було вирішено під час прийняття рішення по справі.
Справа була розглянута за відсутності позивача, до ухвалення рішення по справі до суду не надходила заява позивача щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та прийняти нову, якою  задовольнити заяву про судові витрати. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, у разі неподання доказів про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи до закінчення судових дебатів у справі, такі докази можуть бути подані стороною протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 5 ст. 250 КАС України закріплено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Частиною 3 ст. 143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно із ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Отже, наведені процесуальні норми надають особі право звернутися до суду в установленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку  із заявою про розподіл судових витрат після ухвалення рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що рішення судом першої інстанції у цій справі прийнято 11.11.2019 за результатами розгляду справи в порядку загального позовного провадження, заява про розподіл судових витрат позивачем направлена до суду засобами поштового зв`язку 08.11.2019, згідно поштового штрих кодового ідентифікатора - 0113331166781 отримана судом 11.11.2019, а зареєстрована 13.11.2019, що з урахуванням приписів ч.9 ст.120 КАС України свідчить про дотримання позивачем встановлених ч.7 ст.139 КАС України строків. 
Суд першої інстанції, повертаючи заяву позивача без розгляду, визначених ч.7 ст.139 КАС України підстав для залишення заяви про розподіл судових витрат не встановив.
Прийняття судом оскаржуваної ухвали від 18.11.2019 обумовлене виключно приписами ст.167 КАС України, яка містить загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Зокрема, відповідно  до п.4 ч.1 ст.139 КАС України, на який посилається суд першої інстанції,  будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника.
Застосовуючи передбачені частиною другою статті 167 КАС України наслідки недодержання заявником вимог частини першої цієї статті, суд виходив з того, що йому незрозуміло, в чому саме полягає зміст поданої позивачем заяви, про що просить позивач, враховуючи те, що питання про розподіл судових витрат було вирішено під час прийняття рішення по справі.
Втім, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки обставини, наведені судом, не підпадають під визначені в п.4 ч.1 ст.139 КАС України. 
Крім того, враховуючи, що позивачем подана заява про розподіл судових витрат і означене питання врегульовано відповідними нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суть поданої позивачем заяви є цілком зрозумілою, тому суд повинен був надати правову оцінку вказаним позивачем доказам на підтвердження понесення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, та прийняти відповідне рішення. 
Також з приводу застосування ч.2 ст.167 КАС України апеляційний суд звертає увагу, що одного лише факту недодержання заявником вимог частини першої цієї статті є недостатньо для повернення поданої заяви без розгляду, оскільки вказана норма ч.2 ст.167 КАС України передбачає сукупність умов, за яких суд повертає заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду, а саме: якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не надано належної оцінки зазначеним обставинам, невірно застосовані норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання і відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 280/3661/19 скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко