П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/489/20	

Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.
рішення суду 1-ї інстанції прийнято у м. Миколаїв
22 квітня 2020 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною дією Міністерства освіти і науки України щодо прийняття рішення від 30.10.2019 про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 , стосовно питань пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра) здобуту ОСОБА_1 у 1981 році; визнати протиправним і нечинним рішення Міністерства освіти і науки України від 30.10.2019 про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра) здобуту ОСОБА_1 у 1981 році.
В обґрунтування позову зазначив, що 30.10.2019 року відповідачем протиправно прийнято рішення про припинення розгляду звернень щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою та законністю отримання диплома (дубліката диплома) про визу освіту, здобуту у 1981 році, яке порушує право на отримання відповідей на звернення ОСОБА_1 до відповідача щодо видачі дубліката диплома. Оскільки відповідач не повідомив заявнику правових підстав для видачі дубліката диплома спеціаліста, то попередні звернення не вирішені по суті. Також, відповідач не має повноважень на прийняття таких рішень, оскільки відповідно до ст.. 8 Закону України « Про звернення громадян» таке рішення може прийняти керівник міністерства, а не міністерство.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив про невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції.
У своїх доводах апелянт вказав, що висновок суду про те, що питання видачі ОСОБА_1 дубліката диплома вирішене по суті не відповідає обставинам справи, оскільки апелянт не має права на отримання диплома бакалавра, диплома спеціаліста та диплома магістра. Жодним нормативно-правовим актом не передбачена видача замість дубліката диплома, дубліката якого іншого документа про вищу освіту. Оскільки питання видачі йому дубліката диплома не вирішено по суті, у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра) здобуту у 1981 році.
01.06.2020 року від Міністерства освіти і науки України надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у якому відповідач зазначив про правомірність прийняття рішення від 30.10.2019 року про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра) здобуту ОСОБА_1 у 1981 році у відповідності до абзацу 1 пункту 9 розділу ІІ Інструкції з діловодства , затвердженій наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2018 року № 136.
Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (ухвали) в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач вважає, що попередні його звернення до відповідача не вирішенні по суті, а прийняте рішення від 30.10.2019 року Міністерства освіти та науки України про припинення розгляду скарг ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту позивачем у 1981 році підлягає скасуванню.
У відзиві, що надійшов від Міністерства освіти і науки України міститься, інформація відносно звернень позивача, які надходили до Міністерства освіти і науки України, щодо питань, що стосуються видачі дубліката документа про вищу та додатка до нього Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського, листом МОН від 30.10.2019 року № 1/11-9517 ОСОБА_1 було надано обґрунтовану відповідь, порушені питання вирішені по суті, а тому Міністерством прийнято рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту позивачем у 1981 році.
Як зазначено судом першої інстанції, Міністерство освіти і науки України жодних прав позивача не порушувало, оскільки на неоднаразові звернення ОСОБА_1 , було надано відповіді на звернення позивача від 01.10.2019 № ІЛ-9742434, від 09.10.2019 № ІЛ-9772246, від 09.10.2019 № ІЛ-9772299, від 13.10.2019 № ІЛ-9784973, від 13.10.2019 № ІЛ-9784976, від 13.10.2019 № ІЛ-9784984, від 24.09.2019 № ІЛ-9719790, від 19.10.2019 № ІЛ-9804416, від 19.10.2019 № ІЛ-9804420, від 19.10.2019 № 9804411, від 19.10.2019 № ІЛ-9804408 з питань видачі дубліката документа про отриману позивачем вищу освіту у Миколаївському національному університеті імені В.О. Сухомлинського, який є правонаступником Миколаївського державного педагогічного інституту В.Г. Бєлінського.
Також ОСОБА_1 повідомлено, що порушені заявником питання вирішені по суті, відповідно до ст. Закону України "Про звернення громадян", Міністерством освіти і науки України прийнято рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту позивачем у 1981 році.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що звернення ОСОБА_1 відповідачем розглянуто у строк, що встановлений Законом "Про звернення громадян", та правомірно повідомлено про припинення розгляду звернень, оскільки питання, які ставилися позивачем у зверненні, вже розглянуто та на них надана відповідь. 
Судова колегія такі висновки суду першої інстанції вважає правильними з огляду на наступне.
Як зазначає апелянт у своїй скарзі, питання видачі йому дубліката диплома не вирішено по суті, у зв`язку із чим, у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра) здобуту у 1981 році.
Згідно наявного в матеріалах справи листа № 1711-9517 від 30.10.2019, наданого на звернення за підписом т.в.о. Міністра Єгора Стадного вбачається, що правомірність прийняття такого рішення обґрунтована відповідачем приписами ст.. 8 Закону України «Про звернення громадян». 
Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон - № 393/96-ВР) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 статті 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Стаття 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до ст.. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними, згідно встановлених ст.8 Закону України "Про звернення громадян" вимог, не розглядаються 
Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу,про що повідомляється особі, яка подала звернення.
Наказом Міністерства освіти і науки України від 16.05.2018 №478 затверджено Порядок опрацювання Міністерством освіти і науки України звернень, які надійшли від державної установи «Урядовий контактний центр» (далі- Порядок).
У пункті 3 Розділу I вказаного вище Порядку зазначено: «Звернення, що надійшли від Центру, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду».
Пункт 2 Розділу II Порядку вказує на те, що особливості реєстрації звернень, що надійшли від Центру, визначені в Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти на науки України, затвердженій наказом МОН від 13.02.2018 року №136, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 06.03.2018 року за №271/31723.
Відповідно до абз.1 п.9 Розділу II вказаної вище Інструкції, не підлягають розгляду та вирішенню повторні звернення від одного й того самого громадянина з одного й того самого питання, якщо перше вирішено по суті, про що повідомляють особі, яка подала звернення.
Як вбачається з дослідженого судовою колегією оскаржуваного рішення від 30.10.2019 року, апелянту було повідомлено, що Міністерством освіти і науки України неодноразово надавались ОСОБА_1 ґрунтовні відповіді з роз`ясненнями з питань, що стосуються видачі ОСОБА_1 Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського дубліката диплома про вищу освіту, здобуту ним у 1981 році в Миколаївському державному педагогічному інституті імені В.Г. Бєлінського, а також можливості наразі отримання ОСОБА_1 дубліката диплома відповідно до чинного законодавства.
На підтвердження правомірності прийнято рішення, у оскаржуваному рішенні міститься інформація щодо розглянутих звернень апелянта з приводу видачі дубліката диплома про вищу освіту, зокрема: від 01.10.2019 № ІЛ-9742440, від 01.10.2019 № ІЛ-9742434, від 09.10.2019 № ІЛ-9772246, від 09.10.2019 № ІЛ-9772299, від 13.10.2019 № ІЛ-9784973, від 13.10.2019 № ІЛ-9784976, від 13.10.2019 № ІЛ-9784984, від 24.09.2019 № ІЛ-9719790, від 19.10.2019 № ІЛ-9804416, від 19.10.2019 № ІЛ-9804420, від 19.10.2019 № ІЛ-9804411, від 19.11.2019 № ІЛ-9804408, які були розглянуті та надані ОСОБА_3 мотивовані відповіді по суті порушених у зверненнях питань.
Також, у зазначеному рішенні, було в тому числі вказано, що звернення щодо видачі дубліката документа про вищу освіту, здобуту заявником ОСОБА_1 у 1981 році та з інших питань, що стосуються видачі документів (дублікатів документів) про вищу освіту здобуту особами до 1991 року, які неодноразово надходили на розгляд до Міністерства освіти і науки України, були розглянуті об`єктивно, всебічно і вчасно відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевикладені обставини щодо розгляду звернень ОСОБА_1 з приводу отримання дубліката диплома апелянтом не надано.
Також, у вказаному рішенні містяться роз`яснення відповідача, що згідно з Порядком замовлення та створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 06.03.2015 № 249 (у редакції наказу № 1280), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.10.2016 р. за №1496/29626, який ґрунтується на нормах і положеннях Закону України «Про вищу освіту», дублікати документів про вищу освіту виготовляються за формою (зразком), чинним на дату видачі дубліката, які були надані у відповідь, зокрема на звернення №ІЛ-9742440 від 01.10.2019.
Вказані обставини, на переконання колегії суддів, спростовують доводи апелянта, що відповідач не вказав нормативно-правовий акт, відповідно до якого тим, хто втратив диплом видається дублікат диплома спеціаліста, оскільки вказане, як зазначив відповідач у своєму рішення прямо передбачено Порядком від 06.03.2015, який ґрунтується на нормах Закону України «Про вищу освіту».
При цьому, судова колегія зазначає, що фактично, ОСОБА_1 , як свідчать матеріали справи, не згоден із наданими відповідями по суті розглянутих звернень, однак це не спростовує правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 30.10.2019 року.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки звернення ОСОБА_1 відповідачем розглянуто у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк, питання, які ставились апелянтом у зверненні вже були розглянуті та на них надано відповіді, відповідачем правомірно у розумінні ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» прийнято рішення про припинення розгляду звернень.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.