Ухвала
 
16 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 643/11512/19
провадження № 61-5614ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суд м. Харкова від 06 вересня 2019 року 
та постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, винесені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада, житловий кооператив «Ортікон», про усунення перешкод в користуванні власністю, заборону вчиняти певні дії, знесення самовільних споруд, відновлення становища, яке існувало до порушень,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду 
з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада, житловий кооператив «Ортікон», про усунення перешкод в користуванні власністю, заборону вчиняти певні дії, знесення самовільних споруд, відновлення становища, 
яке існувало до порушень.
У вересні 2019 року позивачами подано заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування заяви позивачі зазначили, що самочинні реконструкція та облаштування окремого входу до квартири відповідачем ведуться всупереч містобудівним умовам та обмеженням, без затвердженої проектної документації, без отримання відповідного дозволу від органу державного архітектурно-будівельного контролю та з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Самочинне втручання в несучу конструкцію стіни будинку приводить до порушення внутрішнього стану їхньої квартири, квартир інших співвласників будинку та в подальшому може погіршити стан житлових приміщень та загрожувати цілісності всього будинку.
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 06 вересня 
2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, заяву представника ОСОБА_2 
та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково.
Заборонено ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам проводити будь-які будівельні роботи щодо нежитлових приміщень першого поверху 4-1 - 4-7 
та облаштування окремого входу в ці приміщення по АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
25 березня 2020 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Московського районного суд                     м. Харкова від 06 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції було отримано ним 24 лютого 
2020 року.
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Заявник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Вказує, що постановою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року задоволено заяву позивачів і застосуванням заходів забезпечення позову фактично продублювано вже існуюче судове рішення про забезпечення позову. Також заявник зазначає, про відсутність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову, а також про те, що вжиті судом заходи порушують його права та права інших осіб на використання приміщення, в якому проводяться будівельні роботи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких 
він звернувся або має намір звернутися до суду.
Судами встановлено, що квартира позивачів розташована на другому поверсі будинку  АДРЕСА_1 , 
а квартира, яка розташована на першому поверсі цього будинку, належить ОСОБА_1 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради проведено позапланову перевірку нежитлових приміщень першого поверху 
4-1 - 4-7 у житловому будинку по АДРЕСА_1 . За результатами вказаної перевірки складено відповідний акт, протокол про адміністративне правопорушення, надано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та про зупинення підготовчих та будівельних робіт. 
У цій справі заявлено позовні вимоги щодо демонтажу окремого входу, відновлення демонтованої підвіконної частини зовнішньої стіни, відновлення огороджуючої конструкції балкону, відновлення несучої стіни між приміщенням та балконом.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на вчинення дій, зазначали, 
що самочинне втручання в несучу конструкцію стіни призводить 
до порушення внутрішнього стану їхньої квартири, квартир інших співвласників будинку та в подальшому може погіршити стан їхніх житлових приміщень і загрожує цілісності всього будинку. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи характер спору і зміст позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність часткового задоволення заяви про забезпечення позову пропорційно до заявлених позовних вимог, встановивши заборону відповідачу проведення будівельних робіт з будівництва нежитлових приміщень, що можуть вплинути на конструктивні елементи всього будинку. Застосований судом захід є достатнім, необхідним і співмірним заходом забезпечення позову за обставинами спору, який виник між сторонами. 
Вжиті судом тимчасові заходи не можна визнати надмірно обтяжливими для особи, по відношенню до якої вони застосовані. У випадку задоволення позовних вимог виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень буде припинено. 
Посилання  ОСОБА_1 на те, що захід забезпечення позову був застосований судом першої інстанції повторно не впливає на законність 
та обґрунтованість оскаржених судових рішень. 
Ці та інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку 
про недотримання судами норм процесуального права при винесенні судових рішень.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Ці норми спрямовані на забезпечення належного здійснення  правосуддя та юридичної визначеності. Заявник мав передбачати що ці норми будуть застосовані.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції вищенаведених норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга 
є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження ухвали Московського районного суд м. Харкова 
від 06 вересня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду 
від 04 лютого 2020 року задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Московського районного суд м. Харкова від 06 вересня 2019 року 
та постанови Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суд м. Харкова від 06 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду
від 04 лютого 2020 року, винесені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада, житловий кооператив «Ортікон», про усунення перешкод в користуванні власністю, заборону вчиняти певні дії, знесення самовільних споруд, відновлення становища, яке існувало до порушень, - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович