ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4176/20 Справа № 212/9188/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/9188/18
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Зубакової В.П., 
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
сторони:
позивачка – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року, яке ухвалене суддею Пустовітом О.Г. об 11 годині 38 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначила, що з 11 листопада 2011 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року розірваний.
       Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зараз постійно проживає з нею і повністю знаходяться на її утриманні.
Посилаючись на те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, хоча і має таку можливість, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі 9 000 тисяч гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 тисячі гривен 00 копійок, але не менше, ніж 50% від щомісячного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Допущено рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення судом норм процесуального та матеріального права. Вказує на те, що при ухваленні рішення суд не врахував реальний матеріальний стан відповідача, його можливість сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Посилається на інформацію про рух грошових коштів відповідача, витребувану судом першої інстанції за її клопотанням, згідно якої, на її думку, відповідач беззаперечно має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 9 000 тисяч гривень.
Крім того, у відповідача достатньо коштів, щоб постійно подорожувати світом, про що свідчить довідка Державної прикордонної служби України про перетин кордону України відповідачем.
На думку позивачки, відповідач має чималий дохід, який він приховує від позивачки та суду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довбня О.В., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як обгрунтоване та законне. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 11.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року (а.с.12,14).
Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у свідоцтві  про народження якого батьком зазначений   відповідач  ОСОБА_2 (а.с. 13).
Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.134).
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 19 вересня 2019 року і до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України ( а.с.141-144).
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 й стягуючи на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 3000 тисяч гривень 00 копійок, але не менше, ніж 50% від щомісячного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції керувався ст.ст. 180, 182 СК України та виходив з принципу рівності участі батьків у матеріальних витратах щодо дитини та недоведеності, заявленого позивачкою до стягнення розміру аліментів, що він відповідає її потребам та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також врахував, аліментні зобов`язання відповідача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та визначеним розміром аліментів з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від   20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в розмірі 3000 тисяч гривень 00 копійок, суд першої інстанції врахував всі вищепередбачені обставини, зокрема матеріальний стан відповідача та той факт, що з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та на користь та утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 19 вересня 2019 року і до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку, дійшовши обґрунтованого висновку, що саме такий розмір відповідатиме встановленому ст. 2 Конвенції ООН про права дитини, принципу рівності прав дітей.
Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти саме у розмірі 9000 тисяч гривень, мотивуючи це можливістю відповідача подорожувати світом, наявності на його рахунках значних коштів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, визначений судом першої інстанції розмір аліментів, відповідає встановленому ст. 2 Конвенції ООН про права дитини принципу рівності прав дітей, враховуючи наявність у відповідача аліментних зобов`язань щодо другої дитини відповідача.
Більш того, колегія суддів наголошує на тому, що діти мають рівні права на утримання від батьків та, враховуючи пріоритет як найкращих інтересів дитини, її право на належний рівень життя, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Позивачка не надала доказів, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, що саме розмір аліментів 9 000 тисяч гривень відповідатиме потребам дитини та є необхідним для забезпечення її гармонійного розвитку, а тому колегія суддів вважає, що такий розмір аліментів поставить дитину позивачки у нерівне положення по відношенню до другого сина відповідача.
Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі позивачки зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: