КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2432/2020                                                
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ
 
            05 березня 2020 року                                                              м. Київ
                                                                                                              Справа № 757/20609/18-ц
 
            Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В.,  Чобіток А.О.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року, постановлену у складі судді Ільєвої Т.Г., 
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, 
 
встановив:
 
У квітні 2018 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, провадження у даній справі закрито та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір  в розмірі 16 781 грн. 76 коп.
 
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала три однакові за змістом апеляційні скарги, в яких просить змінити ухвалу суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 та повернути позивачу судовий збір в сумі 16781 грн. 76 коп. з бюджету АТ «Державний ощадний банк України» - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код ЕДРПОУ 09322277, адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 27), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Вказує, що до початку підготовчого судового засідання, яке було призначено на 29 жовтня 2019 року вона повністю сплатила заборгованість і 18 серпня 2019 року представником позивача було подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з чим суд мав повернути судовий збір, сплачений АТ «Державний ощадний банк Україна», з державного бюджету, а не стягувати з відповідача.  Крім того, в матеріалах справи міститься заява, подана представником позивача, про вирішення питання по судових витратах, в якій він просив повернути судовий збір в сумі 16781 грн. 76 коп. з на користь АТ «Державний ощадний банк України» з державного бюджету.
Крім того, суд першої інстанції в порушення норм цивільно-процесуального законодавства, вирішив питання щодо судових витрат таким процесуальним документом як ухвала, що взагалі унеможливлює її виконання.
 
В судовому засіданні представник позивача Вовчук М.В. результат вирішення апеляційної скарги залишив на розсуд апеляційного суду. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
 
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи провадження у справі та стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач сплатив заборгованість перед позивачем після пред`явлення позову, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України. 
З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2018 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено  судове засідання на 23 січня 2019 року. 
Відповідно до протоколу судового засідання 23 січня 2019 року сторони в підготовче засідання не з`явились,  судом було оголошено перерву до 18 квітня 2019 року.
08 квітня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову ( а.с. 81-82).
Відповідно до розпорядження № 719 від 07.08.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з відпусткою судді Бортницької В.В. та недопущенням порушення строку розгляду справ.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року прийнято до провадження судді Ільєвої Т.Г. дану справу та призначено підготовче судове засідання з повідомлення (викликом) сторін на 29 жовтня 2019 року.
18 вересня 2019 року представник АТ «Ощадбанк» - Вовчук М.В.  подав заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України ( відсутній предмет спору) та повернення  судових витрат, які були сплачені позивачем, в розмірі 16 781 грн. 76 коп.
В заяві посилається на те, що після звернення банку до суду та до відкриття провадження у справі, позичальник ОСОБА_2 в повному обсязі сплатив заборгованість за кредитним договором, тим самим виконав кредитні зобов`язання перед позивачем.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч.2 ст. 255 ЦПК України). 
Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Статтею 142 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат у разі закриття провадження у справі.
Так, згідно з ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
За змістом  цієї статті, позивач, який не підтримує позовні вимоги, набуває право на відшкодування судових витрат в разі, коли він звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, а відповідач після пред`явлення до нього позову задовольнив ці вимоги, тобто виконав вимоги позивача.
 
Судом встановлено, що заборгованість перед АТ «Ощадбанк» була погашена третьою особою ОСОБА_2 вже після пред`явлення позову та після відкриття провадження у справі,  тобто позивач не підтримує свої позовні вимоги внаслідок їх задоволення. 
Отже, оскільки подання заяви позивачем про закриття провадження у справі було зумовлено виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, які були предметом позову, після відкриття провадження у справі судом, то судові витрати, про стягнення яких заявив позивач, підлягають стягненню із відповідача відповідно до положень ч.3 ст. 142 ЦПК України.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що судом неправомірно стягнуто з неї судовий збір за подачу позовної заяви, відхиляються колегією суддів, оскільки вони суперечать вищевказаним нормам закону.
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість  позичальника за кредитним договором було сплачено  після відкриття провадження у справі та після вчинення судом ряду процесуальних дій та рішень.  При цьому в судове засідання, призначене на 23 січня 2019 року сторони не з`явились, розгляд справи було відкладено на 18 квітня 2019 року. 
08 квітня 2019 року представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову. 17 липня 2019 року представником позивача було подано заяву про відкладення підготовчого засідання, призначеного  на 18 липня 2019 року, у зв`язку з тим, що між позивачем, відповідачем та третьою особою ведуться переговори щодо можливості позасудового врегулювання спору ( а.с. 101).
Як вбачається зі змісту ухвали Печерського районного суду м. Києва  від 29 жовтня 2019 року, провадження у даній справі закрито на підставі заяви представника позивача про відсутність предмету спору, у зв`язку з погашенням заборгованості відповідачем перед позивачем у період після пред`явлення даного позову до суду.
В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що заборгованість була сплачена  у період розгляду справи судом, з 28 березня 2019 року по 12 серпня 2019 року.
Таким чином, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 142 ЦПК України :  якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення судового збору позивачу із Державного бюджету,  та про наявність процесуальних підстав для стягнення судових витрат по сплаті судового збору із відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір двома платежами: в сумі 1762 грн., та в сумі 15 019 грн. 76 коп., а всього на загальну суму  16 781 грн. 76 коп., що підтверджується виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с 2,3).  
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
            Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

  Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                      Немировська О.В.
                                                                                                         
                                                                                                         Чобіток А.О.