ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2020 року 	м.Дніпро	справа № 204/6885/19 2-а/204/6/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року у справі № 204/6885/19 (2-а/204/6/20) (суддя Самсонова В.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Букреева Олексія Анатолійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК № 1538897 від 20.09.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
          Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права позивач просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наданий третьою особою до суду першої інстанції відеозапис, не міг слугувати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки останній не був зазначений в оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          З матеріалів встановлено, що 20 вересня 2019 року інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Букреевим Олексієм Анатолійовичем було винесено постанову Серії ЕАК № 1538897 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
          Підставою для винесення оскарженої постанови стало те, що позивач 20 вересня                2019 року о 12 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «Kia Magentis», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Дніпрі, пр. Слобожанський, буд. 67, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
          Позивач, вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною звернувся до суду з даним позовом.
          За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.
          Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
          Згідно з п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.
          Частиною же 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
          Позивачу ставиться в провину порушення вимог п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору.
          Позивач зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.
          При цьому, відповідач зазначає, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення у зв`язку з чим складена постанова про накладення адміністративного стягнення.
          Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:
          - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,
          - чи підлягає вона адміністративній відповідальності,
          - чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,
          - чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,
          - а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
          В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).
          Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенню правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотримуватися вимог КУпАП.
          Так, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
          Однак, постанова серії ЕАК № 1538897 від 20.09.2019р. не містить наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (а.с. 4).
          При цьому, матеріали справи містять відеозапис та фото, долучений третьою особою у суді першої інстанції.
          Виходячи з вимог статей 283 та 284 КУпАП, колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює вказаний відеозапис, як доказ, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення.
          Отже, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилання на відеоприлад/технічний засіб за допомогою якого було вчинено відеозапис, що порушує вимоги ст.283 КУПАП України.
          В силу ст.283 КУПАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною 2 статті 283 КУпАП, зокрема, повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
          Таким чином, всупереч приписам ст.283 КУпАП, суб`єктом владних повноважень не зазначено в постанові про наявність відеозапису в графі «До постанови додаються» - запис не міститься.
          Натомість постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені відповідачем, без зазначення доказів, що підтверджують вчинення правопорушення.
          На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.
          Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.
          Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

          Оскільки суб`єктом владних повноважень порушено вимоги КУпАП при винесенні постанови серії ЕАК № 1538897 від 20.09.2019р., не можна дійти висновку, що належним чином підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення.
          Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак, порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
          З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить висновку про те, що постанова серії ЕАК № 1538897 від 20.09.2019р. є протиправною та підлягає скасуванню.
          Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
          Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, відповідно, провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача слід закрити.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
          Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року у справі № 204/6885/19 (2-а/204/6/20) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
          Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
          Скасувати постанову серії ЕАК № 1538897 від 20 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 .
          Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1538897 від 20 вересня 2019 року.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак