ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/478/18	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/13/20 	Доповідач - Ткач О.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Ткач О.І. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. та Січковської А.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду від 04 жовтня 2019 року, яке ухвалено суддею Мочальською В.М., повний текст якого cкладено 15 жовтня 2019 року в цивільній справі № 601/478/18,- 
ВСТАНОВИВ:
       1. Короткий зміст позовних вимог.
       (А)
       1.1. 20 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, яке набуто її чоловіком ОСОБА_4 протягом 2009-2011 років на умовах покупки майнових сертифікатів у членів КСА “Білокриницька”, та визнання права власності на 1/2 частину вказаної нерухомості, а саме на:
       - 1/2 частку будівлі складу свинарника, загальною площею 555,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 109 805,50 грн. (а.с. 88, т. 1); 
       - 1/2 частку будівлі складу, загальною площею 539,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 106 907,50 грн.(а.с. 45, т. 1);
       - 1/2 частку господарського приміщення телятника-свинарника, загальною площею 438,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 88 722,5 грн.(а.с. 74, т. 1);
       - 1/2 частку автогаражів, загальною площею 72,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 17 488 грн. (а.с. 31, т. 1);
       1.2. на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 48 353,50 грн., який придбано згідно з договором купівлі-продажі в червні 2007 року на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 59, т. 1).
       1.3. Доводи позивачка ОСОБА_1 обгрунтовує посиланням на те, що після розірвання шлюбу в судовому порядку в грудні 2003 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство до 17.05.2011 року, часу реєстрації розірвання шлюбу.
       1.4. У поданій заяві позивачка ОСОБА_1 , одночасно з вищевикладеними позовними вимогами, просить визнати за нею право на спадкування майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з підстав, які викладені в статтях 1258, 125, 1264 ЦК України.
       1.5. Підставою своїх вимог зазначає, що протягом тривалого часу, з 2006 року по 2016 рік проживали спільно, вона опікувалась та несла матеріальні затрати на лікування ОСОБА_4 , що є підставою для зміни черговості спадкування та включення її до спадкоємців першої черги, якими є дружина померлого ОСОБА_2 та їхня спільна дочка - ОСОБА_3 (а.с. 4, 211, т.1; а.с. 7, т. 2). 
       1.6. 18.03.2019 року під час підготовчого провадження в справі ОСОБА_1 подала заяву про залишення позову про визнання права на спадкування без розгляду (а.с. 12, т. 4).
       1.7. 18.03.2019 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції подано позовну заяву про визнання за нею права власності на частку в спільному майні подружжя за період спільного проживання з 11.01.2006 року по 24.05.2011 рік (а.с. 4-8, т. 4). 
       1.8. В склад спільно нажитого майна позивачка включає об`єкти нежитлової нерухомості, які знаходяться в АДРЕСА_3 , № АДРЕСА_4 , зброю та незакінчений будівництвом, готовністю 45%, будинок АДРЕСА_5 . 
       1.9. Позивачка ОСОБА_1 просить визнати право власності на: 
       1.10. - 22,5% частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , що становить 1/2 частини збудованого на момент реєстрації розірвання шлюбу;
       1.11. - 1/2 частку зброї, яка зареєстрована за ОСОБА_4 : мисливські гладкоствольні рушниці: НОМЕР_1 , 12 калібру, № НОМЕР_2 , ТОЗ-34, 12 калібру, № НОМЕР_3 ; мисливський нарізний карабін ОПСКС, калібру 7,62 мм, №ЕБ 593, мисливську дрібнокаліберну гвинтівку ТОЗ -1701, калібру 5,6 мм., №24294, пристрій вітчизняного виробництва споряджений патронами для відстрілу гумовими кулями марки ФОРТ -12 Р, калібру 9 мм, № В1259, вартість не визначена (а.с. 4 - 8, т. 4);
       1.12. - та на об`єкти нерухомості, які зазначені в п. 1.1. Постанови суду апеляційної інстанції.
       1.13. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує посиланням на те, що з 28.09.1985 року вона перебувала із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який 18 грудня 2010 року розірвано в судовому порядку. 
       1.14. До моменту розірвання шлюбу в органах РАГСу 24.05.2011 року вони із ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, що підтверджується довідкою про реєстрацію його місця проживання, а також його деклараціями про доходи як державного службовця та автобіографіями.
       1.15. Вказує на те, що відповідно до вимог ст. 44 КпШС УРСР, 1969 року, а також прикінцевих положень Сімейного кодексу України, шлюб між нею та ОСОБА_4 вважається розірваним лише 24.05.2011 року, з часу коли внесено відповідні відомості до записів актів цивільного стану громадян про шлюб. 
       1.16. Зазначає, що за час шлюбу ними набуто в спільну сумісну власність майно, яке підлягає поділу. Зокрема, майно колишнього КСА “Білокриницька”, яке виділено в натурі ОСОБА_4 після викупу останнім майнових паїв у членів КСП на протязі вересня 2009 року — жовтня 2010 року. 
       1.17. Крім того, вказує на те, що в 2010-2011 роках разом із ОСОБА_4 придбано будматеріали для будівництва та збудовано 45 % готовністю житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , в якому їй належить 22,5%.
       (Б)
       1.18. 21 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , яка на вказаний період часу претендувала на спадкування майна нарівні з законними спадкоємцями, та до законних спадкоємців майна померлого чоловіка ОСОБА_4 дочки ОСОБА_3 , неповнолітньої дочки ОСОБА_5 -05.10.2004 р.н., інтереси якої представляє мати ОСОБА_6 , та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Органу опіки та піклування Кременецької РДА, про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя (а.с. 153-155, т. 1 ).
       1.19. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що з 10.06.2011 року по 28.04.2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 
       1.20. Майно належить їй, як законній дружині ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбано за час перебування в шлюбі.
       1.21. Просить визнати за нею права власності на:
       - 1/2 частку будівлі складу свинарника, загальною площею 555,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 109 805,50 грн. (а.с.167, 168, т. 1); 
       - 1/2 частку будівлі складу, загальною площею 539,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 106 907,50 грн. (а.с. 169, 170, т. 1);
       - 1/2 частку господарського приміщення телятника-свинарника, загальною площею 438,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 88 722,5грн. (а.с. 171,172 т. 1);
       - 1/2 частку автогаражів, загальною площею 72,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 17 488 грн. (а.с. 165,1661, т.1).
       1.22. На думку позивачки ОСОБА_2 , право на вищевказані об`єкти нерухомості виникли осінню 2011 року після остаточного розрахунку з продавцями майнових сертифікатів КСА “Білокриницька”, та реєстрації спірних об`єктів в Реєстрі речових прав на нерухоме майно у вересні 2011 року. 
       1.23. За час шлюбу придбано автомобіль марки “НУUNDAI SANTA FE 2.2”, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , дата реєстрації 14.04.2012 року та трактор колісний МТЗ-80 УК вартістю 10 000 грн. (самостійно складена машина), реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 27.09.2012 року.
1.24. На день звернення до суду вартість автомобіля становить 208 170 грн. (а.с. 173, 174 т. 1).
       1.25. Просить визнати за нею як дружиною право на:
       - 1/2 частку автомобіля марки“НУUNDAI SANTA FE 2.2”, 2012 року випуску, д.р.н. НОМЕР_4 , дата реєстрації 14.04.2012 року;
       - 1/2 частину трактора колісного МТЗ-80 УК (самостійно складена машина), реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 27.09.2012 року, вартістю 5 000 грн. (а.с. 177, т. 1).
       (2)
       1.26. 18 червня 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила:
       - визнати житловий будинок АДРЕСА_2 особистою приватною власністю ОСОБА_4 ;
       - визнати за нею право власності на 1/2 частину приміщення № 15/4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя;
       - визнати за нею право власності на 1/2 частину приміщення № 15/5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя (а.с.216-217,т.1).
       1.27. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що 12 червня 2007 року ОСОБА_4 за власні кошти придбав житловий будинок АДРЕСА_2 , а тому просить визнати вказану нерухомість його особистою приватною власністю, відмовити тим самим в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 
       1.28. 03 серпня 2006 року ОСОБА_4 набув право особистої приватної власності на підставі договорів дарування на нежитлові приміщення № 15/4, площею 410,6 кв.м., та АДРЕСА_7 / АДРЕСА_8 , площею 575,6 кв.м АДРЕСА_6 . Тривалий час дані приміщення були в занедбаному стані та не використовувалися за призначенням, оскільки ОСОБА_4 перебував на державній службі. 
       1.29. У період шлюбу з ОСОБА_4 протягом 2012-2015 років ними за спільні кошти проведено ремонтні роботи. Зазначені приміщення істотно збільшилися у своїй вартості. Для проведення ремонту нею особисто внесені власні та подаровані кошти, дохід від ведення спільного сімейного бізнесу- фермерського господарства, кошти, отримані від основного місця роботи.
       (3)
       1.30. 28 грудня 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила:
       - визнати об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;
- визнати її співзабудовником об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- визнати за нею право на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 225-226, т. 2).
       1.31. В обгрунтування вимог посилається на те, що на підставі договору дарування від 28.10.2005 року ОСОБА_4 був власником старого дерев`яного будинку на АДРЕСА_5 . Вказаний старий будинок демонтовано, і за час шлюбу, ними збудовано новий невеликий двоповерховий будинок, який не прийнято в експлуатацію, однак вони проживали в ньому з 2012 року.
       1.32. На день звернення до суду ринкова ціна будинку становить 318 000 грн. згідно з висновком експерта.
       1.33. 21 травня 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с. 134-137, т. 1).
       (В)
       1.34. Протягом розгляду справи, законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 не подала до суду першої інстанції відзивів на позовні вимоги ОСОБА_2 . В судові засідання не з`являлась, хоча належним чином повідомлялась про слухання справи.
       (Г)
       1.35. ОСОБА_3 як законний спадкоємець майна померлого батька ОСОБА_4 визнала всі позовні вимоги матері ОСОБА_1 та заперечила позовні вимоги ОСОБА_2 

       2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
       2.1. Рішенням Кременецького районного суду від 04 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , орган опіки та піклування Кременецької РДА про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя. 
       Позов ОСОБА_2 задоволено частково.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки "Хундай Санта" 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого 14.04.2012 року; 1/2 частину трактора колісного МТЗ-80 УК (самостійно складена машина), реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 27.09.2012 року.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові втрати в розмірі 19 524 грн.
       У решті позову відмовлено.
       2.2. Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за час розгляду справи позивачкою не доведено факт спільного проживання із ОСОБА_4 у період з 11.01.2006 року по 2011 рік, а також її участі в придбанні за спільні кошти подружжя господарських приміщень в селі Білокриниця та зброї. 
       2.3. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 22,5 % частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_5 , суд першої інстанції зазначив, що вказаний незавершений будівництвом житловий будинок не може бути об`єктом поділу.
       2.4. На використані на будівництві будматеріали ОСОБА_1 не має права, оскільки не надала належних та допустимих доказів їх придбання.
       2.5. Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобіля та трактора, суд першої інстанції виходив з того, що на час придбання вищевказаного транспорту ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі та спільно набули вказане майно. 
       2.6. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину приміщень № 15/4 та 15/5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що нею не доведено збільшення істотної вартості майна за рахунок поліпшень, які здійснені під час шлюбу. 
       2.7. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею прав співзабудовника на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що нею не доведено, що джерелом коштів для придбання будівельних матеріалів для зведення спірного будинку, здійснення будівельних робіт, крім коштів ОСОБА_4 були і спільні кошти подружжя ОСОБА_2 та її померлого чоловіка. 
       2.8. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлових приміщень в селі Білокриниця, суд виходив з того, що дані позовні вимоги грунтуються лише на її поясненнях.
       
       3. Короткий зміст апеляційних скарг.
       (А)
       3.1. 15 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Кременецького районного суду, в частині відмови в задоволенні її вимог щодо визнання за нею права власності як дружиною спадкодавця права на 1/2 частину нежилих приміщень в селі Білокриниця Кременецького району, зброї та незакінченого будівництвом жилого будинку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і з неправильним застосуванням норм матеріального права (а.с. 22-30, т. 5).
       3.2. Просить рішення Кременецького районного суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       3.3. Суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам стосовно виникнення права на спірні об`єкти нерухомості та зброї, і дійшов до необгрунтованого висновку про те, що майно набуте під час шлюбу із нею є особистою власністю ОСОБА_4 
       3.4. У порушення норм процесуального права, суд першої інстанції не дав оцінки її доводам з приводу спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю з січня 2006 року до літа 2011 року. Факт проживання ОСОБА_4 із нею підтверджується показами свідків, автобіографіями, деклараціями. 
       3.5. ОСОБА_4 за життя не оспорював поширення правового режиму спільної сумісної власності на зареєстроване на нього майно.
       3.6. Суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам, стосовно будівництва житлового будинку по АДРЕСА_5 , який розпочато в 2010 році за час їх перебування в шлюбі відповідно до дозволу на будівництво, яке ОСОБА_4 отримав 24 квітня 2007 року.
       3.7. Готовність будівництва будинку на АДРЕСА_9 %, на день оформлення розлучення, є її особисто оцінкою.
       3.8. Судом першої інстанції необгрунтовано відмовлено в задоволенні її позовної вимоги щодо визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частки зброї, оскільки вказане майно набуте за час шлюбу, і на нього поширюється презумпція спільної власності подружжя. 
       3.9. Порушення норм процесуального права ОСОБА_1 вбачає у невірному розподілі судових витрат. 
       (Б)
       3.10. 20 листопада 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Кременецького районного суду в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову стосовно нежитлових приміщень в АДРЕСА_1 ; в АДРЕСА_6 та незакінченого будівництвом житлового будинку на АДРЕСА_5 , скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 2-7, т. 5).
       3.11. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
       3.12. Суд невірно трактував обставини справи стосовно виникнення права власності на об`єкти нерухомості в селі Білокриниця та статус вказаного майна, оскільки суд не дав належної оцінки даті державної реєстрації вказаних об`єктів нерухомості, яка і породжує право власності на об`єкти нерухомості.
       3.13.Судом не взято до уваги її пояснення та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про те, що вони позичали кошти для викупу та оформлення вказаних будівель та господарських приміщень.
       3.14. Вважає, що вона має право на 1/2 частки в зареєтрованих на ім`я ОСОБА_4 об`єктах нерухомості, які виділені з майна колишнього КСП “Білокриницька” (будівлі свинарника, складу, приміщення телятника-свинарника, автогаражів), та зареєстровані за останнім 03.09.2011 року.
       3.15. 03.08.2006 року ОСОБА_4 набув право особистої приватної власності на приміщення № 15/4 та 15/5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 .
       3.16. Протягом 2012-2015 років ними спільно проведено капітальний ремонт, що підтверджується висновками експерта № ЕЗ-37/18 та № ЕЗ -38/18 від 22.02.2019 року, оскільки ведення сімейного фермерського господарства потребувало господарських приміщень.
       3.17. Вищевказаними висновками експертів підтверджено істотне збільшення вартості нежитлових приміщень за рахунок проведених ремонтних робіт.
       3.18. Суд з порушенням норм процесуального права дав оцінку наданих нею доказам стосовно вказаних нежилих приміщень, адже в суді першої інстанції ці докази не заперечувались законними спадкоємцями майна спадкодавця. 
       3.19. Вирішуючи спір, суд дав невірну оцінку обставинам справи та доказам стосовно виникнення її права на спільну сумісну власність стосовно незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_5 .
        АДРЕСА_10 . Вказує на те, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що нею не доведено належними та допустимими доказами факт спільного будівництва з померлим чоловіком даного будинку під час їхнього шлюбу.
       3.21. Відмовляючи в задоволенні її вимог про визнання незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_5 , суд не дав оцінки поясненням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , інформації, яка викладена в довідках, які видані органом місцевого самоврядування, стосовно дати початку будівництва будинку, поселення та проживання в будинку її та ОСОБА_4 
       3.22. З 2012 року спірний жилий будинок був місцем проживання їхньої сім`ї. 
       3.23. ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення, оскільки судом необгрунтовано відмовлено в задоволенні її заяви про застосування до ОСОБА_1 строків позовної давності, оскільки остання знала про порушення своїх майнових прав щодо користування складом, свинарником, телятником, автогаражем в селі Білокриниця ще з моменту одруження ОСОБА_4 з нею, з червня 2011 року, однак звернулася до суду за захистом своїх прав лише в березні 2018 року. 
       3.24. Зазначає, що суд у порушення вимог ЦПК прийняв 18.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 з іншими підставами, обгрунтуванням, оминувши дотримання вимог ст. 33 ЦПК, оскільки одночасно подано заяву про залишення без розгляду її первинну позовну заяву, згідно з якою відкрито провадження в справі, і яка судом задоволена 29.03.2019 року.
       3.25. Крім того, ОСОБА_1 при поданні позовної заяви в новій редакції не сплачено судовий збір за кожну позовну вимогу. 
       3.26. В основу оскаржуваного рішення суд поклав докази, які додані до позовної заяви ОСОБА_1 від 20.03.2018 року, яка залишена без розгляду ухвалою суду від 29.03.2019 року, і які судом не досліджувались відповідно до вимог статей 235, 241 ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті до уваги. 
       
       4. Аргументи учасників справи.
       (А)
       4.1. 12 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому заперечила доводи апеляційної скарги та просила рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 залишити без змін (а.с. 53-56, т. 5).
       4.2. Зазначила, що в період з грудня 2003 року до 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підтримували фактичні шлюбні відносини, що суд констатував у своєму рішенні.
       4.3. Рішенням Кременецького районного суду в справі № 2/601/1140/15-ц встановлено, що з 2001 року подружжя спільно проживало лише періодично, а ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_12 від іншої жінки. Даної обставини не заперечує позивачка ОСОБА_1 в первинній позовній заяві.
       4.4. У 2004 році вона познайомилась із ОСОБА_4 . Протягом 2008 -2012 років проживали у господарстві її батьків. На прохання доньки ОСОБА_3 , на ювілеї та свята, ОСОБА_4 зустрічався із своєю колишньою дружиною.
       4.5. Вважає необгрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо поділу майна, яке виділено ОСОБА_4 з колишнього КСП “Білокриницька” (будівлі свинарника, складу, господарського приміщення телятника-свинарника, приміщення автогаражів). 
       4.6. Доводи ОСОБА_1 щодо визнання права власності на 22,5% частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями на АДРЕСА_5 , також вважає безпідставними, оскільки першою дружиною не доведено, що будівництво вказаного будинку розпочато ОСОБА_4 спільно із нею.
       4.7. Потреба власного житла у неї та ОСОБА_4 виникла з моменту бажання оформити шлюб та його оформлення 10.06.2011 року.
       4.8. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на 1/2 частку зброї не можуть бути задоволені, оскільки вказані речі є вилученими із цивільного обороту.
       4.9. Також, у своєму відзиві ОСОБА_2 вказала на порушення ОСОБА_1 норм процесуального права, а саме на невірно сплачений судовий збір при поданні позову. 
       (Б)
       4.10. 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому заперечила доводи апеляційної скарги з наступних підстав (а.с. 78-79, т. 5).
       4.11. Доводи ОСОБА_2 стосовно визнання права власності на 1/2 частину майна колишнього КСА “Білокриницька”, а саме: свинарник, склад, телятник-свинарник та автогаражі, є безпідставними, оскільки виникнення права власності на вказане майно за ОСОБА_4 відбулось за час її перебування з ним у першому шлюбі.
       4.12. Державна реєстрації після розірвання шлюбу не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно.
       4.13. Доводи ОСОБА_2 стосовно приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , вважає також безпідставними, оскільки ОСОБА_4 набув вказані приміщення на підставі договорів дарування у 2006 році. 
       4.14. Доводи ОСОБА_2 стосовно будинку АДРЕСА_5 , є безпідставними, оскільки нею надано достатньо доказів про те, що матеріали на будівництво придбано за час перебування ОСОБА_4 у шлюбі з нею.
       (В)
       4.15. 27 грудня 2019 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому заперечила доводи апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні в повному обсязі (а.с. 105-113, т. 5).
       4.16. Вказує на те, що на протязі 2009-2010 років її батьками в шлюбі за спільні кошти та спільними зусиллями викуплені майнові паї колишнього КСП “Білокриницька”, за рахунок яких ОСОБА_4 виділено нежитлові будівлі з майна колишнього КСП “Білокриницька” (будівлі свинарника, складу, господарського приміщення телятника-свинарника, приміщення автогаражів).
       4.17. Підстави виникнення права власності на вказане майно виникли під час шлюбу її батьків, а державна реєстрація після розірвання шлюбу не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття фактів набуття речових прав на нерухоме майно. 
       4.18. Зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог на 1/2 частки в спільній сумісній власності на приміщення № 15/5 та № 15/4, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки вона не надала жодних допустимих доказів про належне їй право стосовно цих приміщень.
       4.19. Висновки експерта про вартість вказаного майна станом на 21.02.2019 року зроблені виключно зі слів замовника, ОСОБА_2 , та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. 
       4.20. Долучені до матеріалів справи квитанції жодним чином не пітверджують кому були продані будівельні матеріали, та куди саме вони були використані. 
       4.21. Вказує на те, що в 2010 році ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 за спільні кошти придбано всі будматеріали для будівництва нового житлового будинку і господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_5 . 
       4.22. Свідки в справі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили участь ОСОБА_1 під час будівництва вказаного будинку.
       4.23. Зброя, яка є предметом спору, була придбана за спільні кошти подружжя та зареєстрована на ОСОБА_4 у 1998-2001 роках, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
       4.24. Наголошує на тому, що до червня 2011 року ОСОБА_4 проживав спільно з її мамою, вони вели спільний бюджет та проводили разом свята та відпочинок. 
       4.25. Суд першої інстанції в порушення норм ЦПК розглянув подану 18.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 в новій редакції без дотримання вимог ст. 33 ЦПК, оскільки попередню свою заяву позивачка просила залишити без розгяду.
       (Г)
       4.26. ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 
       (Ґ)
       4.27. Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її представник ОСОБА_6 не скористались своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 
       (Д)
       4.28. У судові засідання суду апеляційної інстанції жодного разу не з`явились відповідачка неповнолітня ОСОБА_5 , її законний представник ОСОБА_6 , які були належними чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 та апеляційної скарги ОСОБА_1 
       ( ОСОБА_16 
       (1)
       4.29. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи своєї апеляційної скарги підтримала та заперечила доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 
       4.30. Аналогічна позиція її представника - адвоката Федірка В.С.
       4.31. Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 додатково пояснила, що про порушене право взнала після відкриття спадщини. При житті ОСОБА_4 її право власності не порушувалось. Майнові паї у колишніх членів КСП "Білокриниця” ОСОБА_4 купляв у період їхнього перебування у шлюбі, і частина цих приміщень використовувалась у господарській діяльності ТзОВ "СВС".
       4.32. На її думку, суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням свідків, які допитані судом за її ініціативою, стосовно початку будівництва будинку в АДРЕСА_5 та доставки будматеріалів на будівництво, в т.ч. і цегли зі складу, який знаходиться в 
АДРЕСА_13 . ОСОБА_1 уточнила, що зі зміною адвоката вона уточнила свої вимоги і відмовилась від вимог про право на спадкування за законом. На стадії підготовчого розгляду справи вона скористалась своїм правом на уточнення та зміну своїх позовних вимог.
       (2)
       4.34. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 доводи своєї апеляційної скарги підтримала, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила. 
       4.35. Аналогічна позиція її представника- адвоката Лопухович А.О.
       4.36. Додатково суду апеляційної інстанції пояснила, що незакінчений будівництвом жилий будинок на АДРЕСА_5 розпочато будівництвом після одруження в червні 2011 року, оскільки відсутнє було житло та ведення сімейного фермерського господарства потребувало проживання в селі. 
       4.37. ОСОБА_4 був власником старого дерев`яного житлового будинку, який знесено з дозволу органу місцевого самоврядування та дозволено будівництво нового будинку. 
       4.38. У новозбудованому будинку поселились в 2012 році. Вказаний будинок є її єдиним і постійним місцем проживання. 
       4.39. Після смерті ОСОБА_4 вона продовжила сімейний бізнес, очолила фермерське господарство, офісні та складські приміщення якого знаходяться на АДРЕСА_11 .
       4.40. У Кременецькому райсуді зупинена розглядом справа з приводу поділу спадкового майна в т.ч. і корпоративних прав.
       (3)
       4.41. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги матері ОСОБА_1 підтримала, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечила.
       4.42. Додатково суду пояснила, що суд першої інстанції при з`ясуванні обставин справи стосовно приміщення на АДРЕСА_11 безпідставно не прийняв до уваги надані нею в судовому засіданні письмові пояснення свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що ремонт вказаного приміщення мав місце ще до одруження її батька з ОСОБА_2 
       4.43. Аргументованих пояснень, з приводу не подачі своїх заперечень на надані ОСОБА_2 до справи висновки експерта суду апеляційної інстанції не змогла надати.
       (4)
       4.44. Представник Органу опіки та піклування Кременецької РДА просив справу розглядати за відсутності їх представника.

       5. Обставини справи.
       5.1. Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Рівне помер ОСОБА_4 (а.с. 16, т. 2).
       5.2. 02.06.2017 року Кременецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справі № 148/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 (а.с. 14, т. 2).
       5.3. Заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк до майна померлого подано: ІНФОРМАЦІЯ_4 дочкою ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 - дружиною ОСОБА_2 (а.с. 15, 25, т. 2).
       5.4. Законним спадкоємцем майна померлого є малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 28, т. 2).
       5.5. 24 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Кременецької нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (а.с. 10-11, т. 1).
       5.6. Постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори від 23.02.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не подано правовстановлюючі документи на майно, яке належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підтверджують право власності подружжя на таке майно (а.с. 12, т. 1).
       5.7. Постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори від 11.05.2018 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, в зв`язку з розглядом судом справи 2/601/359/2018 (а.с. 178, т. 1).
       5.8. 28.05.1985 року зареєстровано щлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_21 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище “ ОСОБА_1 ”(а.с. 8, т. 1).
       5.9. Рішенням Тернопільського міського суду від 18 грудня 2003 року в справі №2-7648 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 15, т. 1).
       5.10. 24.05.2011 року оформлено розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про що внесено відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу (ас. 39-41, т. 2).
       5.11. 11.06.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції в Рівненській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_22 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище “ ОСОБА_2 ”, актовий запис № 128 (а.с. 26, т. 2).
       5.12. ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17, 28, т. 2).
       5.13. ОСОБА_4 в автобіографіях від 03.03.2006 року, 01.04.2010 року, 27.09.2010 року ОСОБА_1 зазначає як дружину (а.с. 16, 17, 20, т. 1).
       5.14. Відповідно до декларацій про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця ОСОБА_4 за 2009 рік, 2010 рік членом його сім`ї є дружина ОСОБА_1 (а.с. 18, 19, т. 1).
       5.15. За ОСОБА_4 зареєстрована зброя, вартість якої не зазначена сторонами і судом першої інстанції не визначена :
       31.03.2000 року мисливські гладкоствольні рушниці: “ІЖ -27” 12мм калібру, № 8909347, та“ТОЗ-34”, 12мм калібру № 9514438;
       30.12.1996 року мисливський нарізний карабін “ОП СКС” калібру 7,62 мм, № ЕБ 593;
       20.01.1998 року мисливську дрібнокаліберну гвинтівку “ТОЗ -1701” калібру 5,6 мм., № 24295;
       25.10.2000 року пристрій вітчизняного виробництва споряджений патронами для відстрілу гумовими кулями марки ФОРТ -12 Р, калібру 9 мм, №В1259, (а.с. 118, т. 5; а.с. 10, т.4).
       5.16. На день смерті ОСОБА_4 був титульним власником нижчеперелічених об`єтів нерухомості:
       - житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 12.06.2007 року, державна реєстрація проведена 10.07.2007 року (а.с. 22, т. 1);
       - незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_14 , готовністю АДРЕСА_15 %, не прийнятого в експлуатацію, вартістю 318000 грн (а.с. 231-242, т. 2);
       - господарського приміщення “телятник-свинарник” в АДРЕСА_1 , загальною площею 438,6 кв.м., вартістю 177 445 грн., відповідно до свідоцтва про право власності САС № 745974 від 03.09.2011 року, яке видано на підставі рішення Білокриницької сільської ради № 15 від 18.03.2010 року та зареєстровано 03.09.2011 року в Кременецькому БТІ (а.с. 23, 147, т. 1);
       - господарського приміщення “свинарника” в АДРЕСА_1 , загальною площею 555,9 кв.м., вартістю 219 611 грн., відповідно до свідоцтва про право власності САС №745975 від 03.09.2011 року, яке видано на підставі рішення Білокриницької сільської ради № 78 від 27.12.2010 року та зареєстровано 03.09.2011 року в Кременецькому БТІ (а.с. 25, 145, т. 1);
       - господарського приміщення “складу” в АДРЕСА_1 , загальною площею 539,6 кв.м., вартістю 213 815 грн., відповідно до свідоцтва про право власності САС №745974 від 03.09.2011 року, яке видано на підставі рішення Білокриницької сільської ради № 78 від 27.12.2010 року та зареєстровано 03.09.2011 року в Кременецькому БТІ (а.с. 29, 146, т. 1);
       - господарського приміщення “автогаражі” в АДРЕСА_4 , загальною площею 72,2 кв.м., вартістю 34 976 грн., відповідно до свідоцтва про право власності САС №745976 від 03.09.2011 року, яке видано на підставі рішення Білокриницької сільської ради № 77 від 27.12.2010 року та зареєстровано 03.09.2011 року в Кременецькому БТІ (а.с. 27, 144, т. 1);
       - нежитлового приміщення на АДРЕСА_11 , загальною площею 575,6кв.м., на підставі договору дарування від 03.08.2006 року та зареєстрованого в той же день в Кременецькому БТІ, ринковою вартістю 827000 грн ( т. 1 а.с. 220, 221, т.3 а.с.219);
       - нежитлового приміщення на АДРЕСА_12 , загальною площею 410,6 кв.м. на підставі договору дарування від 03.08.2006 року та зареєстрованого в той же день в Кременецькому БТІ, ринковою вартістю 205000грн ( т. 1а.с. 218, 219, т.3 а.с.205);
       5.17. ОСОБА_4 на протязі 2009-2010 років придбав відповідно до договорів купівлі-продажу майнового паю у фізичних осіб майнові паї колишнього КСП “Білокриниця” на загальну суму 29 416 грн. (а.с. 91-197, т. 2).
       5.18. Відповідно до пункту 2 умов договору купівлі-продажу майнового паю покупець ОСОБА_4 сплачував продавцю вартість паю, яка визначена пунктом 1 Договору в межах зазначеного терміну, який охоплює 2009-2010 рік в залежності від дати укладення такого договору.
       5.19. На підставі викуплених майнових паїв частки ОСОБА_4 у пайовому фонді майна СВК “Біла Криниця” становлять: 5 690 грн., 4 848 грн., 4 690 грн., 6 367 грн., згідно з свідоцтвами про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ТР НОМЕР_6 від 24.12.2009 року, серії НОМЕР_7 від 21.09.2010 року, серії НОМЕР_8 від 27.01.2010 року, серії НОМЕР_9 від 28.10.2010 року, виданими Білокриницькою сільською радою (а.с. 24, 26, 28, 30, т. 1).
       5.20. Відповідно до витягів з протоколів засідання майнової комісії по розпаюванню майна СВЗП “Білокриницька”, яке реформовано в СВК “Біла Криниця”, за 2009- 2010 роки ОСОБА_4 виділено майно в натурі, а саме: господарські приміщення (телятник-свинарник), свинарник, скад-фураж, господарське приміщення (авто гараж), які знаходяться в селі Білокриниця (а.с. 83, 86, 88, т. 2).
       5.21. Вартість господарських приміщень колишнього СВЗП “Білокриницька” визначена оцінювачем ТОВ “ОЦІНКА.ЮА” ОСОБА_23 . За замовленням ОСОБА_3 (а.с. 31, 39, 45, 53, 74, 82, 88, 96, т. 1).
       5.22. Згідно з висновком оцінювача про вартість об`єктів оцінки, ринкова вартість:
       - автогаражів, загальною площею 72,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , без ПДВ складає 34 976 грн., в тому числі 1/2 частка — 17 488 грн. (а.с. 31, т. 1); 
       - будівлі складу, загальною площею 539,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без ПДВ складає 213 815 гривень, в тому числі 1/2 частк — 106 907,5 грн. (а.с. 45, т. 1); 
       - житлового будинку, загальною площею 55,9 кв.м., АДРЕСА_2 , без ПДВ складає 96 707 грн., в тому числі 1/2 частка -48 353,5 грн. (а.с. 59, т. 1);         
       - господарського приміщення телятника-свинарника, загальною площею 438,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без ПДВ складає 177 445 грн., в тому числі 1/2 частка - 88 722,5 грн. (а.с. 74, т. 1); 
       - будівлі свинарника, загальною площею 555,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без ПДВ складає 219 611 грн., в тому числі 1/2 частка — 109 805,5 грн. (а.с. 88, т. 1)
       5.23. Відповідно до довідки № 197 від 01.02.2018, яка видана Білокриницькою сільською радою, ОСОБА_4 був зареєстрований в будинку АДРЕСА_16 , а фактично проживав разом з дружиною ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_5 до дня смерті (а.с. 142, т. 1).
       5.24. ОСОБА_4 був власником дерев`яного житлового будинку загальною площею 41.6 кв.м., та погреба по АДРЕСА_5 , на підставі договору дарування від 28.10.2005 року, який знесено відповідно до рішення № 75 виконкому Білокриницької сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 30.11.2010 року (а.с. 230, 233-235, т. 2).
       5.25. Відповідно до довідки Білокриницької сільської ради № 287 від 11.02.2018 року будівництво будинку на АДРЕСА_5 розпочато після знесення старого дерев`яного будинку. Будівництво проводилось з літа 2011 року по 2013 рік відповідно до будівельного паспорту №29/08 та дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку на належній ОСОБА_4 земельній ділянці розміром 0,25 га (а.с. 230-232, т. 2).
       5.26. ОСОБА_2 з 22.06.2012 року проживає та є зареєтрованою по АДРЕСА_5 (а.с. 256 зв., т. 1).
       5.27. Відповідно до висновку експерта № ЕЗ-39/18 за результатами будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по заяві ОСОБА_2 від 26.12.2018 року будинковолодіння по АДРЕСА_5 дерев`яний будинок відсутній; до складу будинковолодіння на момент проведення експертизи входять такі об`єкти: житловий будинок, будівля сараю-літньої кухні-гаражу; навіс; фундамент другого будинку; огорожа, хвіртки, ворота; гравійні доріжки (а.с. 236-241, т. 2).
       5.28. Станом на 26.12.2018 року ступінь будівельної готовності житлового будинку, будівлі сараю-літньої кухні-гаражу становить 100%, ринкова вартість будинковолодіння складає 318 000 грн. Загальна площа будинку становить 63,5 кв.м., житлова площа становить 28,6 кв.м. (а.с. 241, 242, т. 2).
5.29. Згідно з висновком експерта ЕЗ -38/18 від 22.02.2019 року за результатами судово-будівельної та будівельно-технічної експертизи нежитлової будівлі на АДРЕСА_11 встановлено, що ринкова ціна будівлі, площею 575,6 кв.м., станом на 21.02.2019 року становить 827 000 грн., що на 157% збільшилась в результаті проведених поліпшень (а.с. 212-221, т.3).
       5.30. Позивачка ОСОБА_2 продовжує працювати в сімейному агробізнесі, який було створено ОСОБА_4 та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_11 .        
       5.31. Згідно з висновком експерта ЕЗ -38/18 від 22.02.2019 року за результатами судово-будівельної та будівельно-технічної експертизи нежитлової будівлі на АДРЕСА_12 встановлено, що ринкова ціна будівлі, площею 410,6 кв.м., станом на 21.02.2019 року становить 511 000 грн., що на 122% збільшилась в результаті проведених поліпшень на суму 281 000 грн. (а.с. 198-205 т. 3). 
       6. Позиція апеляційного суду 
       Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:
       (А)
       6.1. Відповідно до статті 367 ЦПК- “Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.” (ч. 6 ст. 367 ЦПК України)
       6.2. Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       6.3. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       6.4. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       6.5. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       6.6. Справа переглядається лише в межах апеляційного оскарження.
       6.7. Будь яких доводів стосовно незаконності рішення суду щодо житлового будинку АДРЕСА_2 жодна із сторін справи не наводить в своїх апеляційних скаргах.
       6.8. Тому рішення суду житлового будинку на АДРЕСА_2 судом апеляційної інстанції не перевірялось (досліджувалось).
       
       Щодо доводів про сплив позовної давності
       6.9. Відповідачка ОСОБА_2 подала суду заяву про застосування строку позовної давності.
       6.10. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       6.11. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       6.12. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
       6.13. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
       6.14. Згідно зі ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.
       6.15. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов.
       6.16. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.
       6.17. Відповідно до абзацу третього пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя” початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). 
       6.18. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 року (справа №6-258цс15), яка знаходить своє продовження в судових рішеннях Верховного Суду: справа №203/304/17 від 06.11.2019року, №539/2669/15 від 21.11.2019 року, №567/147/16ц від 27.02.2019року.
       6.19. Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що про порушене право співвласника спільної сумісної власності ОСОБА_1 дізналась після відкриття спадщини по смерті колишнього чоловіка - 27.04.2017 року.
       6.20. У 2017 році після смерті ОСОБА_4 виник спір щодо майна, яке входить до спадщини.
       6.21. Після реєстрації розірвання шлюбу 24.05.2011 року ОСОБА_4 не вчинив жодних дій які би порушували право ОСОБА_1 на майно, яке придбано за оплатними договорами до моменту такої реєстрації, хоча як юрист за спеціальністю, освідомлював статус такого майна.
       6.22. Саме з часу відкриття спадщини у ОСОБА_1 виникло право на позов. 
       6.23. Тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутні правові підстави для застосування до вимог ОСОБА_1 строку позовної давності.
       
Щодо доводів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання за кожною із них права спільної сумісної власності на об`єкти нерухомості в с.Білокриниця Кременецького району
       6.24. Відповідно до ст. 44 КпШС УРСР, 1969 року, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.
       6.25. Згідно з абзацом першим пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, яке постановлено судом після 01.01.2004 року, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, однак моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК України). 
       6.26. Але це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК України.
       6.27. Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинено 24 травня 2011 року з моменту внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
       6.28. Суд першої інстанції встановив, що хоча і розірвання шлюбу не було зареєстровано, але сторони фактично не вели спільне господарство, тому ОСОБА_1 повинна була довести що за спільні кошти з ОСОБА_24 придбано господарські будівлі в рахунок майнових паїв. 
       6.29. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.
       6.30. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить: дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       6.31. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
       6.32. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.        
       6.33. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), Верховного Суду України у справі №6-843цс17 від 24.05.2017 року.
       6.34. Оскільки титульний власник об`єктів нерухомості помер, тому в даній справі тягар доказування обставин, який необхідний для спростування правового статусу спільної сумісної власності покладено на його законних спадкоємців, якими є його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_2 
       6.35. Дочка ОСОБА_3 визнає доводи матері ОСОБА_1 стосовно вказаного майна
       6.36. Дочка ОСОБА_5 не висловила своєї думки з приводу вказаного спору.
       6.37. Дружина ОСОБА_2 заперечує доводи ОСОБА_1 посилаючись на вкладення спільних коштів для розрахунку з колишніми членами КСП та будівництво будинку за рахунок спільних коштів за час перебування в шлюбі, яке не потребує надання нею доказів про вкладені її осообисті кошти в таке будівництво.
       6.38. Виходячи з вищенаведених норм права, суд першої інстанції дав невірну оцінку наданим сторонами доказів стосовно придбання нежитлових приміщень в АДРЕСА_17 (будівлі свинарника, складу, приміщення телятника-свинарника, автогаражів), які були виділені ОСОБА_4 в результаті розпаювання майна КСП “Білокриницька”. 
       6.39. Жодна із сторін справи не заперечує факт придбання ОСОБА_4 майнових паїв на загальну суму 29 416 грн. в колишніх членів КСП “Білокриницьке” протягом 2009-2010 років, який підтверджується долученими договорами купівлі-продажі, рішеннями уповноважених органів про виділ в натурі майна правонаступника СВП “Біла Криниця” (див. пункти 5.17, 5.19., 5.20 Пост.).        
       6.40. З долучених до справи договорів купівлі-продажі майнових паїв вбачається, що покупцем ОСОБА_4 оплачено кошти продавцям в період укладення договорів, що охоплює 2009-2010 роки (пункт 5.18 Пост.).
       6.41. У період 2009-2010 років ОСОБА_4 перебував в шлюбі з ОСОБА_1 , отже вказані приміщення апріорі є їх спільною власністю.
       6.42. Дружина ОСОБА_2 не навела належних та допустимих доказів про те, що спірні нежилі господарські приміщення в с. Білокриниця придбано ОСОБА_4 за особисті кошти.
       6.43. Визначальним при визначенні правової природи майна є не дата його державної реєстрації, а час вкладення коштів в придбання вказаного майна.
       6.44. На даний час судова практика визначилась із правовою позицією стосовно поширення правового режиму спільного сумісного майна на майно подружжя, якщо інше не доведено іншим із подружжя який не погоджується. (Практика Верховного Суду у справах: Постанова ВП ВС від 21.11.2018 року справа №372/504/17, постанови ВС/ЦКС від 03.05.2018року справа №639/7335/15; справа № 761/3136/16 від 03.10.2018 року, постанова ВСУ від 22.11.2017 року справа №607/118/15, постанова ВССУ від 14.09.2016 року справа 3220/702/15.

Щодо доводів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про право спільної сумісної власності на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_5 .
       6.45. Правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України дає підстави для висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.
       6.46. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.
       6.47. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 15.05.2013 року в справі № 6-37цс13, від 18.11.2015 року в справі № 6-388цс15, від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16 та Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 року в справі № 509/2669/15-ц (№ 61-14636 св18).
       6.48. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 
       6.49. Право на 1/2 частину незакінченого будівництвом жилого будинку на АДРЕСА_5 заявлялось як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 
       6.50. Дочка ОСОБА_3 визнає доводи матері ОСОБА_1 стосовно вказаного майна та заперечує доводи ОСОБА_2 
       6.51. Дочка ОСОБА_5 не висловила своєї думки з приводу вказаного предмету спору.
       6.52. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовив, оскільки спірний об`єкт є незавершений будівництвом, а право власності на об`єкти нерухомості виникають з моменту їх реєстрації.
       6.53. Оскільки ОСОБА_1 не надала доказів про придбання будматеріалів, то вона немає права на будматеріали, які вкладені у фундамент та стіни будинку, що за її оцінкою на день реєстрації розірвання шлюбу становило 45% готовності будови.
       6.54. Тим самим суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 не довела своїх вимог відносно вказаного предмету спору.
       6.55. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд відмовив, оскільки вона не довела, що в будівництво вкладено спільні кошти, крім цього, нею не спростовано пояснення ОСОБА_1 про те, що вона особисто в 2010 році купляла будматеріали, які використані під час будівництва спірного об`єкта нерухомості.
       6.56. Судом встановлено, що спірний житловий будинок за адресою АДРЕСА_5 , є новозбудованим, жилою площею 63,5 кв.м., зі 100 відсотковою будівельною готовністю, який не прийнято в експлуатацію, однак з 2012 року він був місцем проживання сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с163, т. 1).
       6.57. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого ними за час шлюбу.
       6.58. Отже, щодо майна, набутого за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.
       6.59. За життя ОСОБА_4 не заперечував щодо право дружини ОСОБА_2 на її частку в незавершеному будівництвом будинку.
       6.60. Будинок збудовано на земельній ділянці, яка належала на праві особистої власності ОСОБА_24 взамін старого жилого будинку, який був особистою власністю ОСОБА_4 та знесено в 2010 році.
       6.61. У зв`язку зі створенням ОСОБА_4 нової сім`ї і виникла потреба в окремому житлі. Тому логічними є дії подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з будівництва житлового будинку.
       6.62. ОСОБА_1 суду першої інстанції не надано належних і допустимих доказів про те, що будівництво будинку розпочато під час існування шлюбу з ОСОБА_4 - до 24.05.2011 року, та нею оплачена вартість будматеріалів, які використано при закладенні фундаменту та зведенні стін з цегли (накладні, квитанції про їх оплату).
       6.63. Досліджені судом першої інстанції докази, в т.ч. пояснення свідків позивачки ОСОБА_1 . ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , офіційна інформації, яка надана органом місцевого самоврядування, свідчать що будівництво розпочато влітку 2011 року і завершено в 2012 році(а.с.156 зв.,т. 1 ).
       6.64. Апріорі літо починається в червні місяці. Саме в червні 2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 
       6.65. Незавершений будівництвом жилий будинок з 100% будівельної готовності є постійним місцем проживання ОСОБА_2 з 22.06.2012 року, що підтверджується інформацією органу місцевого самоврядування та реєстрацією ОСОБА_2 свого місця проживання за вказаною адресою з 22.06.2012 року (а.с. 156 зв. т. 1).
       6.66. Інформація органу самоврядування, яка викладена у формі довідок жодною стороною не оспорюється.
       6.67. Оскільки житловий будинок незакінчений будівництвом побудовано за час перебуванні в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , тому він є об`єктом їх спільної сумісної власності у відповідності до статті 60 СК України.
       6.68. Суд апеляційної інстанції знаходить обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували що будівельні матеріали буди придбані за грошові кошти, які належали їй та ОСОБА_4 .
       
       Щодо доводів про право спільної сумісної власності на зброю
       6.69. Судом першої інстанції встановлено наявність зареєстрованої за спадкодавцем зброї, яка перебуває на збереженні в Кременецькому відділі поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області.
       6.70. Зброя зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 протягом 1998-2000 років (див. Пункт 5.15 Пост.).
       6.71. У вказаний період часу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі.
       6.72. Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
       6.73. Мисливська зброя не виключена з цивільного обороту.
       6.74. Пунктом 12.16. Наказу МВС України від 21 серпня 1998 року N 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за N 637/3077 (із змінами), передбачено, що у разі смерті власника нагородна, нарізна вогнепальна та інша зброя військових зразків, мисливська нарізна або гладкоствольна вогнепальна зброя, основні частини зброї та бойові припаси до неї, пневматична, холодна та охолощена зброя, пристрої та патрони до них у п`ятиденний строк здаються близькими особами до органів поліції на тимчасове зберігання до вирішення питання щодо спадкування майна (але на строк не більше шести місяців).
       6.75. Якщо хтось із спадкоємців бажає таку зброю (крім нагородної) залишити у власності та користуватися нею, вона може бути зареєстрована на його ім`я в установленому законодавством порядку відповідно до вимог пункту 12.2 цієї глави.
       6.76. Якщо серед спадкоємців немає осіб, які мають право на зберігання зброї, основних частин зброї, пристроїв, то зброя, основні частини зброї і пристрій у місячний строк після строку, указаного в абзаці першому цього пункту, повинні бути реалізовані в установленому законодавством України порядку особі, що має дозвіл органів поліції на придбання зброї, основних частин зброї, пристрою, або здані на реалізацію в магазин з торгівлі зброєю, спеціальними засобами активної оборони.
       6.77. Таким чином, зброя не може вважатися об`єктом індивідуального користування когось із подружжя, а тому не є особистою приватною власністю, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена в Постанові КЦС ВС від 18.07.2018 року в справі № 209/9744/15.
       6.78. Тому, суд першої інстанції зробив невірний висновок стосовно правового статусу мисливської зброї, яка зареєстрована на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

Щодо доводів ОСОБА_2 про право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення на  
АДРЕСА_18 . За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
       6.80. Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2006 року ОСОБА_4 набув право особистої приватної власності на приміщення № 15/4 та АДРЕСА_7 /5, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 .
       6.81. Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося в своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       6.82. У постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 року в справі № 6-1447цс17 зроблено висновок, що стаття 57 СК України визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 СК України встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя. 
       6.83. Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.         6.84. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.
       6.85. З висновку експерта ЕЗ -38/18 від 22.02.2019 року спірного приміщення вбачається, що частина колишнього нежитлового приміщення реконструйована в придатні для праці офісні приміщення з обладнаними кабінетами, вбиральнею, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_2 про використання вказаного приміщення в господарській діяльності фермерського господарства, яке і зареєстровано за вказаною адресою. В результаті поліпшень ринкова вартість будівлі збільшилась на 505 000 грн., що становить 157% в результаті чого істотно збільшилась його вартість (а.с. 224-227, 219, т. 3 ).
6.86. У статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказано: справедливість, добросовісність та розумність.
       6.87. Відповідно до вимог частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.         
       6.88. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо вказаного предмету спору, суд виходив з того, що нею не доведено що саме під час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 істотно збільшилась вартість майна.
       6.89. Відповідачі за вказаними вимогами ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не заперечували її вимоги, відповідно і не спростували істотність такого збільшення вартості, оскільки суду не надали своїх заперечень, не подали доказів на спростування доводів позивачки.
       6.90. Законодавцем в главі 5 розділу 1 ЦПК регламентовано порядок, строки подання сторонами доказів.
       6.91. Так, згідно з статтею 83 ЦПК-“1. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
       Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
       Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
       Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
       Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.
       Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
       Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.”
       6.92. Позивачкою ОСОБА_2 виконано обов`язки з надання суду та надіслання відповідачам копій збільшених позовних вимог, доказів.
       6.93. Позов ОСОБА_2 з приводу спірного приміщення надіслано ОСОБА_3 18.06.2018 року експрес повідомленням з ВПЗ Дубно-3 (а.с.226, т.1). 
       6.94. Висновки експерта направлено відповідачці ОСОБА_3 05.03.2019 року. (а.с.229, т.3).
       6.95. В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3 підтвердила отримання позовної заяви та висновків експерта.
       6.96. Згідно з статтею 43 ЦПК учасники справи зобов`язні сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;
       6.97. Відповідачка ОСОБА_3 суду першої інстанції не подала жодного відзиву на позовні заяви ОСОБА_2 , як і відповідачка ОСОБА_5 
       6.98. Своїх зауважень, аргументів стосовно вказаного доказу - висновку експерта приміщкення 15/5 на вул.Лятуринської м.Кременця відповідачка ОСОБА_3 суду першої інстанції не висловила.
       6.99. Про слухання справи 05.03.2019 року та 29.03.2019 року ОСОБА_3 належним чином повідомлена, однак нею подані заяви про слухання справи у її відсутність (а.с. 195, т. 3, а.с.25, т. 4).
       6.100. Ухвалою суду першої інстанції 29.03.2019 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено слухання справи в судовому засіданні.
       6.101. Відповідно до статті 197 УПК завданням підготовчого засідання, яке проводиться судом з повідомленням учасників справи, є з`ясування чи надано сторонами докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.
       6.102. Згідно з статтею 209 ЦПК завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
       6.103. Будь-яких належних та допустимих доказів для спростування вимог ОСОБА_2 на стадії підготовчого розгляду справи відповідачка ОСОБА_3 суду першої інстанції не надала.
       6.104. Заперечення проти доводів ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_3 висловила уже під час судового розгляду справи по суті, подавши 21.05.2019 року клопотання про долучення до справи письмових пояснень ОСОБА_27 від 16.05.2019 року, ОСОБА_17 від 20.05.2019 року, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від 17 травня 2019 року, та обмежились лише поясненнями, що ремонтні роботи проводились ОСОБА_4 ще до розлучення з матір`ю (а.с.76-83, т.4).         
       6.105. Відповідно до стаття 82 ЦПК - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи. 
       6.106. Вказана позиція узгоджується і з мотивом, який закладено в постанові ВП ВС 09.10.2019 року в справі 3381/4931/16 ц.
       6.107. Істотність поліпшення вказаного приміщення за період перебування в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , обмежившись лише поясненнями, заперечувала ОСОБА_1 , яка не є відповідачем за даним спором, бо відмовилась від своїх вимог стосовно спадкування.
       6.108. Майнових вимог на вказане приміщення ОСОБА_1 не заявляла.
       6.109. Паралельно з розглядом вказаної справи в Кременецькому райсуді розглядалась справа про визнання недійсними договорів з дарування нежилих приміщень, які знаходяться на АДРЕСА_13 (а.с.219, 215, т.2 ).
       6.110. Вищенаведені обставини дають підстави суду апеляційної інстанції погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції допустив порушення норм ЦПК при оцінці доказів.
       6.111. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       6.112. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК суддя оцінює докази за “своїм внутрішнім переконанням”. 
       6.113. При розгляді цивільних справ застосовується стандарт доказування- “баланс ймовірностей”.
       6.114. Так, у рішенні J.K. AND OTHERS v. SWEDEN 23.08.2016 р. ЄСПЛ вказує що стандарт - “баланс ймовірностей” притаманний саме цивільним справам. Застосовано цей стандарт і в рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 року “Бендерський проти України”. 
       6.115. Стандарт доказування – це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину – доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
       6.116. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не надали своїх заперечень відносно наведених ОСОБА_2 обґрунтувань стосовно визнання спільною сумісною власністю подружжя нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , не спростували належними доказами висновку експерта ЕЗ -38/18 від 22.02.2019 року, спірне нежитлове приміщення використовується в господарській діяльності фермерського господарства, яке зареєстроване за вказаною адресою, і яке очолює ОСОБА_2 
       6.117. Тому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати стандарт доказування “баланс ймовірностей” при вирішенні вказаної вимоги ОСОБА_28 

       Щодо доводів ОСОБА_2 стосовно приміщення на АДРЕСА_12 
       6.118. Суд апеляційної інстанції не знаходить обгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно доведеності її права на Ѕ частину господарського приміщення на АДРЕСА_12 .
       6.119. Суд першої інстанції дав вірну оцінку наданим нею доказам.
       6.120. Збільшення вартості в 122% не свідчить про істотність збільшення. 
Щодо порушення норм процесуального права
       6.121. Неналежне надання адвокатом правової допомоги в оформленні процесуального документа - заяви про зміну позовних вимог, не може бути підставою для перешкоджання позивачці ОСОБА_1 в доступі до правосуддя.
       6.122. Вказаний аргумент апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відхиляє.

       7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:
       7.1. Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       7.2. Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       7.3. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
       (1). Щодо суті апеляційної скарги
       7.4. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є обгрунтованою в частині вирішення її вимог стосовно нежилих приміщень: складу, автогаражів, телятника-свинарника, свинарника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; зброї.
       7.5. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є обгрунтованою в частині вирішення її вимог стосовно нежилого приміщення на АДРЕСА_11 , незакінченого будівництвом житлового будинку на АДРЕСА_5 .
       7.6. Рішення Кременецького райсуду у вирішенні вищевказаних вимог позивачок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід скасувати та ухвалити нове в цій частині.
       7.7. У решті доводів апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційний суд не знаходить підстав стосовно необгрунтованості та незаконності судового рішення.
       (2). Щодо розподілу судових витрат.
       7.8. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
       7.9. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, пов`язані із проведенням експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду (частини третя статті 133 ЦПК України).
       7.10. Відповідно до статті 138 ЦПК витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
       7.11. Згідно з положенням частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
       7.12. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України).
       7.13. ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачів на свою користь понесені нею судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 64 560 грн., з яких: 
       - 16 750,0 грн. - витрати на професійну правничу допомогу; 
       - 8 810 грн. - сплачений судовий збір за подання позовної заяви;
       - 30 000( 15 000*2) грн. оплати праці експерта з проведеннн оціночно-будівельної та будіельно-технічної експертиз приміщень на АДРЕСА_12 та АДРЕСА_11 ; 
       - 9 000 грн. - за проведення експертизи незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_19 
       7.14. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції на загальну суму 27 134 грн., які складаються з:
       - 5 534,44 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви;
       - 15 900 грн. за надання правничої допомоги адвокатами: ОСОБА_29 в сумі 9100 грн, адвокатом Федірком В.С. - 6 800 грн, 
       - 1 200 грн. - відшкодування витрат в сумі, які пов`язані з прибуттям адвоката Федірка В.С. до міста Кременця з міста Тернополя;
       - 4 500 грн. - оплати за проведення оцінки майна відповідно до договору №02022018-020 від 02.02.2018 року. 
       7.15. При поданні апеляційних скарг: ОСОБА_2 сплачено 13 215 грн., ОСОБА_1 оплачено 7 070 грн.
       7.16. Ціна зброї позивачкою ОСОБА_1 не зазначено при подачі позову.
       7.17. Ціна майнових вимог ОСОБА_1 стосовно визнання права власності на 1/2 частку 5 видів зброї, нежилих приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_17 , та незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_5 становить 394 473 грн.
       7.18. Судом позов задоволено на суму 322 923 грн., що становить 81% від заявленого ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
       7.19. Саме такий відсоток суд апеляційної інстанції вважає за доцільне застосувати при розподілі судових витрат між сторонами справи з розгляду позовних вимог ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. 
       7.20. Обгрунтованими витратами суд апеляційної інстанції знаходить судові витрати, які охоплються змістом статті 133 ЦПК: оплата праці адвокатів: ОСОБА_30 на суму 9 100 грн., ОСОБА_31 на суму 6 800 грн., що становить 15 900 грн.
       7.21. Витрати представника сторони, які пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту (з Тернополя до ОСОБА_32 ) відповідно до частини першої статті 138 ЦПК несуть сторони. Тому сума в 1 200 грн. не може розподілятись між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
       7.22. Сума про стягнення на користь ОСОБА_1 4 500 грн. щодо оплати оцінювача згідно з договором не може бути задоволена, оскільки ОСОБА_1 не подано фінансового документа про понесені витрати.
       7.23. З долучених до справи звітів про оцінку нежилих приміщень в селі Білокриниця вбачається, що замовником є відповідачка ОСОБА_3 , що підтверджується зазначеням ідентифікаційного номера та паспортних даних, які є в справі (а.с. 31, 39, 45, 53, 74, 82, 88, 96 т. 1).
       7.24. Відповідно ОСОБА_1 слід відшкодувати 81% з оплачених сум на професійну правничу допомогу адвокатам Беню Б.В та ОСОБА_31 15 900 грн.*81%, що сукупно становитиме 12 879 грн. за рахунок кожного із відповідачів в рівних частках: по 6 449 грн. з кожного (12 879*2).
       7.25. Аналогічний принцип слід застосувати і стосовно сплачено судового збору як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції.
       7.26. В суді першої інстанції сплачено судовий збір в сумі 3 944,73 грн. за розгляд позову стосовно майна на суму 394 473,5 грн.*81% від задоволеної суми позовних вимог становитиме 3 195,23 грн. Вказану суму витрат в рівних частках слід стягнути з відповідачів, по 1 597,6 грн.
       7.27. Після залишення судом без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 стосовно визнання за нею права на спадкування в порядку першої черги, правовідносини стосовно визнання права ОСОБА_2 як дружини спадкодавця ОСОБА_4 на нежилі приміщення в АДРЕСА_12 та 15/5 виникли між ОСОБА_2 та законними спадкоємцями майна ОСОБА_4 , його дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які і є належними відповідачами за вказаним позовом.
       7.28. Ціна позовних вимог ОСОБА_2 становить 1 160 008, 5 грн. 
       7.29. Судом задоволено позовні вимоги на суму 572 500 грн., що становить 49% від суми позовних вимог.
       7.30. Аналогічний принцип розподілу судових витрат слід застосувати і до відшкодування судових витрат ОСОБА_2 
       7.31. Позивачкою ОСОБА_2 сплачено, станом на 2018 рік, максимальний розмір судового збору- 8 810 грн. 49% від суми 8 810 грн. Становитиме 4 316,9 грн., які слід розподілити між трьома відповідачами, що становитиме 1 438,0 грн,
       7.32. Оскільки неповнолітня законна спадкоємиця ОСОБА_5 є звільненою від сплати судового збору, то з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути по 1 438 грн. з кожної.
       7.33. Аналогічно слід розподілити і оплату професійної правової допомоги. Позивачкою ОСОБА_2 оплачено 16 750 грн. на кожну із відповідачок слід покласти по 2 735 грн. (16 750 грн.*49%:3).
       7.34. Витрати пов`язані з оплатою праці експерта розподілити таким чином:
       -оплату за проведення експертного дослідження приміщення на АДРЕСА_13 , АДРЕСА_11 в розмірі 15 000 грн. слід розділити між двома відповідачами по 5 402,5 грн. з кожної (15 000*49%:2);
       -оплату за проведення експертного дослідження незакінченого будівництвом будинку на АДРЕСА_5 по 1 470 грн. (9 000*49%:3).
       7.35. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       7.36. Згідно із статтею 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції та новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи по суд першої інстанції- у випадку скасування або зміни судового рішенняі.
       7.37. Враховуючи те, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, судовий збір перегляду справи в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню із сторін пропорційно до задоволених позовних вимог.
       7.38. За розгляд апеляційних скарг ОСОБА_2 сплатила 1 325 грн., ОСОБА_1 -7 070 грн. 
       7.39. Суд апеляційної інстанції вважає за доцільне застосувати при розподілі сплаченого судового збору за розгляд апеляційних скарг відсоткив розмірі 81% стосовно вимог ОСОБА_1 та 49% стосовно вимог ОСОБА_2 ( див. пунктами 7.18, 7.29 Пост.).
       7.40. Стосовно сплаченого ОСОБА_1 судового збору з відповідачів слід стягнути по 2863,35 грн. (7070*81%=5726.70):2.
       7.41. Стосовно сплаченого ОСОБА_2 судового збору з відповідачів слід стягнути по 2158,45 грн. (13215*49%=6475,35):3 .
       7.42. Враховуючи частковість задоволення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зобов`язати ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 різницю в розмірі 704, 90 грн.
       Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 375, 376, 381, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Кременецького райсуду від 04.10.2019 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 стосовно зброї, нежилих приміщень, які розташовані в АДРЕСА_17 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким припинити спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на вищевказане майно та визнати за ОСОБА_1 право власності на:        
       1/2 частку зброї, яка зареєстрована за ОСОБА_4 , мисливські гладкоствольні рушниці: ІЖ -27, 2/12 калібру, № НОМЕР_2 , ТОЗ-34, 2/12 калібру, № НОМЕР_3 ; мисливський нарізний карабін ОПСКС, калібру 7,62 мм, № НОМЕР_10 593, мисливську дрібнокаліберну гвинтівку ТОЗ -1701, калібру 5,6 мм., № 24294, пристрій відчизняного виробництва споряджений патронами для відстрілу гумовими кулями марки ФОРТ -12 Р, калібру 9 мм, № В1259, вартість не визначена;
       1/2 частку будівлі свинарника, загальною площею 555,9 м.кв., на АДРЕСА_1 , вартістю 109 805,5 грн.;
       1/2 частку будівлі складу, загальною площею 539, 6 м.кв., на АДРЕСА_1 , вартістю 106 907,50 грн. ;
       1/2 частку господарського приміщення телятника-свинарника, загальною площею 438,6 м.кв. на АДРЕСА_1 , вартістю 88 722, 50 грн.;
       1/2 частку автогаражів загальною площею 72,2 м.кв. на АДРЕСА_4 , вартістю 17 488 грн.;
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. 
       Рішення Кременецького райсуду від 04.10.2019 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_6 , стосовно незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким припинити спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вищевказане майно та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку незазавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_20 .
       Рішення Кременецького райсуду від 04.10.2019 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_6 , стосовно нежилого приміщення на АДРЕСА_11 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким припинити спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вищевказане приміщення та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку нежилого приміщення на АДРЕСА_11 , вартістю 413 500 грн.
       Скасувати рішення Кременецького райсуду від 04.10.2019 року в частині розподілу судових витрат та постановити в цій частині нове рішення.
       Стягнути в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 ) з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) 6449,5 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1597,62 грн. сплаченого судового збору.
       Стягнути в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 ) з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_21 ) 6 449,5 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1597,62 грн. сплаченого судового збору.
       Стягнути в користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_21 ) 2735 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1438,0 грн. сплаченого судового збору, 5402,25 грн. оплати за проведення експертизи. 
       Стягнути в користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_14 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_22 ) 2735,83 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 5402,25 грн. оплати за проведення експертизи.
       Стягнути в користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 ) 1470 грн. оплати за проведення експертизи, 2735 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1438,0 грн. сплаченого судового збору.
       За розгляд апеляційних скарг стягнути :
       з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_21 ) в користь: 
        ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 ) 2863,35 грн.;
        ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) 2 158,45 грн.
       З ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) стягнути в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 ) 704,90 грн.
       У решті рішення Кременецького райсуду залишити без змін
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
       Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року. 

Головуюча:                                                                Ткач О.І. 

Судді:                                                                        Бершадська Г.В.

                                                                               Гірський Б.О.