18.03.20
22-ц/812/358/20
Провадження №22-ц/812/358/20 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України

 18 березня 2020 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Бондаренко Т.З.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №488/3192/18 за апеляційною скаргою
            Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 
на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2019 року за позовом 
ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, 
встановила:
       
У липні 2018 року ОСОБА_1 пред`явив позов до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг.
Позивач зазначав, що відкрив у АТ КБ «ПриватБанк» поточний рахунок для зарахування заробітної плати в доларах США від нерезидента - United Company RUSAL Alumina Limited (Themistokli Devri, 5 NICOSIA 1066), зареєстрованої та діючої згідно із законодавством Республіки Кіпр, з якою він перебував у трудових відносинах згідно укладеного трудового договору від 22 вересня 2017 року.
За листопад 2017року йому було нараховано 4050 дол. США заробітної плати, проте вказана сума банком не була зарахована на його картковий рахунок внаслідок блокування 20 грудня 2017 року грошового переказу відповідачем з тих підстав, що компанія-відправник коштів є дочірньою компанією ОК «Русал», яка перебуває під санкціями. 
Вважаючи такі дії банку неправомірними та такими, що порушують його права як споживача фінансових послуг, позивач з врахуванням проведеного 17 грудня 2018 року банком переказу коштів, остаточно уточнивши вимоги просив стягнути 405 дол. США пені, 682,98 дол. США процентів за несвоєчасний переказ коштів на його рахунок, а також 10500 грн. витрат на правову допомогу.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2019 року позов задоволено. Постановлено стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 405 дол. США пені, 682,98 дол. США процентів за порушення строку завершення переказу, а також 10500 грн. витрат на правову допомогу.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач з 22 вересня 2017 року перебуває у трудових відносинах з United Company RUSAL Alumina Limitedр, яка сплачує винагороду позивачу в розмірі 4050,00 доларів США на місяць.
ОСОБА_1 на підставі поданої ним 03 липня 2017 року анкети-заяви АТ КБ «Приватбанк» відкрило рахунок № НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати в іноземній валюті.
В листопаді 2017 року підприємством були перераховані банку на ім`я ОСОБА_1 кошти в розмірі 4050, 00 доларів США. Однак позивач не зміг отримати перераховані кошти у зв`язку з тим, що АТ КБ «Приватбанк» не завершив їх переказ та не зарахував їх на рахунок позивача.
За змістом частини 2 та 3 ст. 5 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року санкції можуть бути секторальними, що застосовуються до іноземної держави або невизначеного кола осіб певного виду діяльності, або персональними, які застосовуються до окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльністю.
Указом Президента України № 133/2017 від 15 травня 2017 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (Список №2, № 232) застосовані строком на 1 рік персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) - блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Указом Президента України № 126/2018 від 14 травня 2018 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" до Об`єднаної компанії «Русал» застосовані строком на 3 роки персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) (Список № 2, № 229) у вигляді (1) запобігання виведенню капіталів за межі України та (2) заборони участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах.
Банк, в обгрунтування своїх дій щодо блокування коштів позивача, посилається на те, що компанія United Company RUSAL Alumina 
Limited входить до групи компаній «Русал», її опосердкованим власником із часткою 100% є Об`єднана компанія «Русал» щодо якої введено вказані санкції, через що АТ КБ «ПриватБанк» відмовив позивачу у завершенні переказу грошових коштів, які надійшли на його ім`я. 
Районний суд вирішуючи питання щодо неправомірності вказаних дій банку, вірно виходив з того, що компанія United Company RUSAL Alumina Limited не відноситься до переліку юридичних осіб, до яких наведеними Указами Президента запроваджені вказані санкції, а автоматичного поширення встановлених заборон на інших юридичних осіб не передбачено. 
Тому дії банку щодо блокування грошових коштів, які надійшли на ім`я позивача в якості заробітної плати від роботодавця назва якого не внесена до санкційного списку, є такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності. 
Також  не завершення переказу АТ КБ «Приватбанк» заробітної плати, яка надійшла на ім`я  ОСОБА_1  від його роботодавця 20 грудня 2017 року суперечить положенням ст.ст. 525,526,1068 ЦК, п.30.1., 30.2. ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а тому суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення пені і процентів за порушення цього зобов`язання.
Посилання в апеляційній скарзі на правомірність не завершення переказу є безпідставними, оскільки відносно Об`єднаної компанії «Русал» Указом Президента України  №126/2018 від 14 травня 2018 року не встановлювались обмеження у формі зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.
Крім цього, завершивши переказ грошових коштів на банківський рахунок позивача в добровільному порядку 17 грудня 2018 року, як вірно вказав районний суд, є підтвердженням фактичного визнання неправомірності затримки такої фінансової операції банком.
У пункті 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:  сплата неустойки.
Частиною першою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч.1,2 ст.551 ЦК України).
Пунктом 32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.
У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов`язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.
Платник має право на відшкодування банком, що обслуговує отримувача, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків завершення переказу, встановлених пунктом 30.2 статті 30 цього Закону.
Отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.
Вирішені вимог про стягнення пені суд вірно керувався положеннями наведених норм та визначаючи розмір пені в сумі 405, 00 доларів США виходив з встановлених обмежень в 10 % від суми переказу.
Доводи відповідача про застосовування розміру пені, який визначений в Умовах та правилах надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» підлягають відхиленню у зв`язку з тим, що при розгляді справи встановлено, що розмір пені у заяві-анкеті сторонами узгоджено не було. А Умови та правила надання банківських послуг, надані банком позивач не підписував, а тому цей документ не може вважатись частиною договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. 
Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) щодо подібних правовідносин і який підлягає обов`язковому врахуванню на підставі ч.4 ст.263 ЦПК.
Визначаючи розмір процентів, які підлягають нарахуванню за користування грошовими коштами, суд застосував до спірних правовідносин ч.1 ст.1061 ЦК. Проте з таким не можна погодитись.
Так, за правилами ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Статтею 1073 ЦК України встановлено у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст.1070 ЦК за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
Як вбачається з протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25 квітня 2017 року з 04 травня 2017 року змінено відсоткову ставку по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті та встановлено в ПриватБанку по рахункам «До запитання» 0,01 % річних (а.с. 101). 
Таким чином, розмір процентів, виходячи з суми переказу, який не було завершено - 4050 дол. США, періоду порушення зобов`язання з 20 грудня 2017 року по 16 грудня 2018 року повинен складати 0,4 дол. США (4050 х 0,01% : 365 = 0.001109589904 х 361).
При цьому, посилання позивача на рішення ВС від 11 вересня 2019 року у справі № 751/631/17 не можна вважати виправданим. Так, в даному рішенні ВС виходив з того, що в матеріалах справи були відсутні данні про укладені договори щодо вкладу на вимогу, про що також зазначив районний суд в оскаржуваному рішенні, проте в даній справі, що розглядається, наявна інформація щодо розміру відсотків які встановлені в ПАТ КБ «ПриватБанк» за вкладами на вимогу. 
За вказаних обставин, оскаржуване рішення районного суду, підлягає зміні в зазначеній частині, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України. 
Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу, то факт їх понесення позивачем підтверджено належними доказами (договором про надання правової допомоги від 10 квітня 2018 року та додатковою угодою до цього договору від 20 грудня 2018 року, актом про надання правової допомоги від 05 липня 2018 року, розрахунком сум судових витрат, квитанцією до прибуткового касового ордера, а їх розмір не можна вважати неспівмірним із заявленим позовом і обсягом наданих послуг, тому що відповідач виплатив позивачу 4050 дол. США лише під час розгляду спору в суді.
Разом з тим часткове задоволення позову (37.26 %) є підставою (ст.141 ЦПК) для пропорційного зменшення судових витрат, в тому числі й на професійну правничу допомогу. 
З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в частині стягнення процентів та судових витрат в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні. 
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,376,382 ЦПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2019 року в частині стягнення процентів та судових витрат змінити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 0,4 дол. США процентів за порушення строку завершення переказу, 3912,30 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» 437 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 23 березня 2020 року.

Судді: Т.З. Бондаренко 

Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк