ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 червня 2020 року           справа №200/772/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Федорової В.П., представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/772/20-а (суддя в І інстанції Буряк І.В.) за позовом Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,            
                                      
                                                          УСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України (далі - ДП «Донецький облавтодор», платник податків) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2019 № 0020595341.
В обґрунтування позову зазначено про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, що обґрунтовано таким.
У зв`язку із захопленням частини території Донецької області, позивач втратив значну частину матеріально-технічної бази та на теперішній час позбавлений можливості нормального функціонування. Також позивач вимушений перереєструватися за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2, яке включено до переліку населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція.
Позивачем отримано сертифікати ТПП України № 2732/05-4 про настання обставин непереборної сили від 01.09.2014, якими засвідчено факт настання форс-мажорних обставин для позивача з 14.04.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. Отже, позивач вважав, що він є звільненим з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань, щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, що і на обґрунтування позовної заяви. Апелянт наголошує, що місцевим судом помилково не враховано позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 28 січня 2020 року у справі № 805/574/17-а, зокрема таким висновкам, що вказують на відсутність в діючому законодавстві вимог для засвідчення суб`єктам господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних) обставин окремо по кожній статті Податкового кодексу України (далі - ПК України). Також ДП «Донецький облавтодор» в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано наявність кримінальних проваджень, які відкриті за зверненням позивача та які також підтверджують вплив обставин непереборної сили на господарську діяльність підприємства, в тому числі на виконання зобов`язань, покладених ПК України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ГУ ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних за період вересень 2019 року, жовтень 2019 року, листопад 2019 року, за результатами якої складено акт від 16.12.2019 № 280/05-99-53-41/32001618 (далі - акт перевірки).
У висновку вказаного акта зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення ДП «Донецький облавтодор» у період з 06.09.2019 по 15.12.2019 п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме:
реєстрація податкових накладних, складених за період вересень 2019 року, жовтень 2019 року, листопад 2019 року на суму податку на додану вартість 755 309,70 грн. із затримкою до 15 календарних днів;
реєстрація податкових накладних, складених за період жовтня 2019 року на суму ПДВ 1 859 844,13 грн. із затримкою від 16 до 30 календарних днів.   
Відповідальність платника передбачена п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.
На підставі вказаних висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 23.12.2019 № 0020595341, яким на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 75 530,97 грн.; у розмірі 20% - 371 968,83 грн., загальна сума штрафу складає 447 499,80 грн.
До матеріалів справи позивачем надано:
Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 06.09.2019 № 76 дата реєстрації 10.10.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 10;
податкову накладну від 28.10.2019 № 72 дата реєстрації 18.11.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 3;
податкову накладну від 28.10.2019 № 80 дата реєстрації 19.11.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 4;
податкову накладну від 28.10.2019 № 73 дата реєстрації 19.11.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 4;
податкову накладну від 08.11.2019 № 9 дата реєстрації 15.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 15;
податкову накладну від 08.11.2019 № 7 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 13.11.2019 № 13 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 06.11.2019 № 4 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 08.11.2019 № 8 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 14.11.2019 № 14 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 01.11.2019 № 1 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 08.11.2019 № 6 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 01.11.2019 № 2 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 05.11.2019 № 3 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 12.11.2019 № 11 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 13.11.2019 № 12 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 15.11.2019 № 15 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 13;
податкову накладну від 08.11.2019 № 10 дата реєстрації 15.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 15;
податкову накладну від 06.11.2019 № 5 дата реєстрації 15.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 15;
податкову накладну від 28.10.2019 № 86 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 75 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 74 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 79 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 77 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 85 дата реєстрації 15.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 30;
податкову накладну від 28.10.2019 № 82 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 28;
податкову накладну від 28.10.2019 № 83 дата реєстрації 13.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 28;
податкову накладну від 28.10.2019 № 84 дата реєстрації 15.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 30;
податкову накладну від 28.10.2019 № 81 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 76 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27;
податкову накладну від 28.10.2019 № 78 дата реєстрації 12.12.2019, кількість днів порушення строків реєстрації 27.
Також в матеріалах справ наявний Сертифікат (висновок) ТПП України від 01.09.2014 № 2732/05-4 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 30.07.2014 для ДП «Донецький облавтодор» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів, відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України. На момент видачі сертифікату (висновку) ТПП України обставини непереборної сили тривають та дату їх закінчення встановити неможливо. 
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Камеральна перевірка позивача проведена податковим органом згідно з п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 ПК України, тобто згідно даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій). Відомості щодо порушень термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування у ЄРПН наведені у Таблиці 1 акту перевірки, в якому зазначено номер податкової накладної, дати виписки та реєстрації в ЄРПН, кількість днів затримки реєстрації в ЄРПН та сума ПДВ за податковою накладною.
Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відповідно до  п. 14.1.60 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Правила реєстрації податкових накладних в ЄРПН встановлені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 № 1246.
Згідно п.  120-1.1  ст.  120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених  статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей  192  та  201  цього  Кодексу  покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
Слід зазначити, що за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації ПН в ЄРПН штрафні санкції, визначені Кодексом, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які: звільнені від оподаткування; оподатковуються за нульовою ставкою.
У межах спірних правовідносин, як підставу звільнення від відповідальності за ст. 120-1 ПК України, позивачем зазначено наявність форс-мажорних обставин, що підтверджено відповідним Сертифікатом (висновками) ТПП України та фактом обізнаності відповідача із наявністю такого сертифікату.
У цьому контексті суд звертає увагу, що позивач в адміністративних справах про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень має подати до суду докази на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів (ч. ч. 1, 4 ст. 77 КАС України).
Як вбачається зі змісту рішення місцевого суду, ухвалою суду від 10 лютого 2020 року було запропоновано надати такі доказів - звернення до ТПП України щодо засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості реєстрації, у строки, передбачені ПК України, податкових накладних з періодом виписки: вересень, жовтень, листопад 2019 року; доказів неможливості виконання обов`язку щодо реєстрації, у строки передбачені ПК України, податкових накладних за період: вересень, жовтень, листопад 2019 року, зокрема, неналежної роботи Інтернет-зв`язку тощо. Проте, матеріали справи таких доказів не містять.
У постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №805/385/17-а викладено ряд важливих висновків щодо правозастосування у контексті спірних правовідносин, а саме:
- на час виникнення спірних правовідносин, з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;
- порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;
- сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.
Крім того, Верховним Судом звернуто увагу на необхідність проаналізувати норми ПК України та Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VІІ) й межі регулювання нормами вказаного Закону податкових правовідносин і чи є такі норми спеціальними по відношенню до норм ПК України.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Преамбулою Закону № 1669-VІІ визначено його мету та сферу регулювання: «Цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Статтею 10 Закону №  1669-VІІ передбачено порядок підтвердження обставин непереборної сили, а саме протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.
При цьому пунктом 4 статті 11 вказаного закону передбачено внесення змін до низки законів України у тому числі у Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» (статтю 14-1) з наданням права ТПП України та уповноваженим нею регіональні торгово-промислові палати засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини у тому числі щодо неможливості виконувати обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Тобто, Законом № 1669-VІІ визначено право ТПП України видавати відповідні сертифікати з метою посвідчення обставин непереборної сили.
Однак, застосовність таких Сертифікатів у сфері податкових відносин, порядок звернення із відповідним сертифікатом регламентується виключно ПК України. 
В свою чергу, пунктом 38 Підрозділу 10 Інших перехідних положень ПК України передбачено таке.
Установити, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС), для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
У цьому пункті терміни вживаються в такому значенні: тимчасово окупована територія - територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України;
територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України;
інша територія України - територія України, крім тимчасово окупованої території та території населених пунктів на лінії зіткнення.
Терміни "період проведення антитерористичної операції" та "територія проведення антитерористичної операції" вживаються у цьому пункті у значенні, наведеному в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".
На період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:
1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;
2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.
Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.
Норми цього підпункту не застосовуються:
з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця;
з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України».
Додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 року №79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У вказаному переліку м. Покровськ, де зареєстрований позивач з 2015 року, не рахується. 
Так, позивачем надано Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 01.09.2014 № 2732/05-4 складений відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 ст. 100 ПК України. У свою чергу, вказані пункти ПК України регламентують підстави відстрочення/розстрочення податкового боргу платника. Тобто, сфера дії вказаного сертифікату взагалі не охоплює питання звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрації ПН.
Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону встановлено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин (у редакції від 16.07.2018).
Статтею 6.1 вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2).
Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.
На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5).
Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин; Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати від 01.09.2014 № 2732/05-4 не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно не своєчасної реєстрації ПН, оскільки виданий до настання спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 30.07.2014 до моменту його видачі - 01.09.2014.
Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.
Крім того, вказаний сертифікат виданий у період перебування юридичної особи позивача у м. Донецьк та здійснення основної діяльності на території м. Донецька Донецької області. 
Поряд із цим, на період спірних правовідносин юридична особа позивача, про що вказувалося вище, перереєстрована у м. Покровську.
Отже, апеляційний суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач мав би звернутись до ТПП України після виникнення відповідних обставин щодо неможливості вчасно зареєструвати ПН у відповідні періоди, оскільки засвідченню підлягають обставини непереборної сили по кожному окремому податковому обов`язку та відносно обов`язку, виконання якого вже настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом.
Аналогічний висновок висловлено у Постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року по справі № 805/385/17-а адміністративне провадження К/9901/32011/18.
Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 28 січня 2020 року справа № 805/574/17-а, то фактичні обставини цієї справи не є аналогічними даній, оскільки, зокрема, штрафні санкції позивачу у зазначеній справі нараховано у період 2015 року за умови його перебування на території, що тимчасово не підконтрольна органам влади України (м. Горлівка).
Стосовно доводів апелянта про наявність відкритих кримінальних проваджень, які на переконання останнього, свідчать про вплив обставин непереборної сили на виконання зобов`язань, покладених ПК України.
Так, в матеріалах справи містяться витяги з кримінальних проваджень №№ 12017050630001182 від 10.08.2017, 12015050410001399 від 05.06.2015 за правовою кваліфікацією, передбаченою статтями 289 ч.3, 357 ч.1 КК України відповідно (т.1 а.с.77,82). 
Також наявна копія ухвали слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2018 року у справі № 221/6379/18 про надання дозволу на тимчасовий доступ з можливістю вилучення в Дочірньому підприємстві «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», розташованому за адресою: м. Покровськ Донецької області, вул. Захисників України, 2, договору, згідно з яким ДП «Донецький облавтодор» здійснює експлуатаційне утримання доріг загального користування на території Донецької області, актів виконаних робіт за вказаним договором за період з 1.01.2018 по 1.09.2018 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12018050630001699 від 15.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України (т.1 а.с.78-78).
Однак, такі докази не впливають на правильність висновків місцевого суду у цій справі та не спростовують наявність підстав для застосування відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за період: вересень 2019 року, жовтень 2019 року, листопад 2019 року.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах заявлених позивачем підстав позовної заяви ГУ ДПС у Донецькій області, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність податкового повідомлення-рішення, яке є спірним у цій справі, в той час як доводи позивача, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими.
У апеляційній скарзі не наведено інших доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків місцевого суду.
Щодо письмових пояснень представника позивача від 02.06.2020, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 308 КАС України визначено межі перегляду судом апеляційної інстанції.
Так, в поданих письмових поясненнях наведені інші доводи, ніж підстави, які були заявлені в позовній заяві, а саме зазначено, що податкові накладні, які за висновками акту перевірки зареєстровані несвоєчасно, не надавались отримувачу (покупцю), що виключає застосування штрафних санкцій до платника податку у разі порушення строків реєстрації податкової накладної. 
Колегією суддів встановлено, що такі підстави позову не були заявлені в суді першої інстанції.
Відповідно до частини 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Також представник позивача в письмових поясненнях зазначив, що податкові накладні № 82, 83 від 28.10.2019 було направлено до органу ДПС для реєстрації в ЄРПН 12.12.2019 о 20 годині 00 хвилин, а в матеріалах справи міститься квитанція, яка свідчить про прийняття лише 13.12.2019 о 8 годині 00 хвилин.
Відповідно до частини 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Причин, які об`єктивно обумовили неможливість подання наведених доказів до суду першої інстанції, представником позивача не надано суду апеляційної інстанції.
Отже, викладені в письмових поясненнях підстави незгоди зі спірним податковим-повідомленням рішенням, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду, прийнятого за результатами розгляду адміністративного позову ДП «Донецький облавтодор».
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                             ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 200/772/20-а - залишити без змін.
Повне судове рішення - 02 червня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін
                                                                                                                                            
                                                                                          Т. Г. Гаврищук