Ухвала
14 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 212/6452/17
провадження № 61-5302ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу у складі судді Козлова Ю. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у складі колегії суддів: 
Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У жовтні 2017 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз») про визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.
 
Позов мотивували тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 між позивачами та ПАТ «Криворіжгаз» укладений Типовий договір постачання природного газу споживачам. Зазначали, що вони сумлінно виконують умови зазначеного договору, регулярно оплачували 
 
В травні 2017 року споживачам стало відомо, що ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 01 квітня 2017 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.
 
У червні 2017 року позивачі звернулися до ПАТ «Криворіжгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок 
ПАТ «Криворіжгаз» на підставі статті 6 Закону №3533-VI, однак їм було відмовлено.
 
Посилаючись на наведене, просили визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів; зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» з 01 квітня 2017 року поновити побутовим споживачам нарахування плати за спожитий природний газ відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 23 березня 2016 року № 203; визнати незаконними дії щодо зміни норми використання природного газу, визнати право за ними на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» у строк до 01 січня 2018 року.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
 
Визнано незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .
 
Визнано незаконним нарахування ПАТ «Криворіжгаз об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу споживачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
 
Зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз» з 30 грудня 2016 року поновити побутовим споживачам природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
 
Визнано право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
 
Зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз», за власний рахунок, здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників у квартирах побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 01 січня 2021 року.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», у якій заявник просив рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року скасувати, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
За змістом пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору у даній справі про визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує. 
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:        	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак