Постанова
Іменем  України
26 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 2-1368/07
провадження № 61-6923св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року у складі судді Суровицької Л. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просила визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня  2007 року задоволено позов ОСОБА_1 , визнано відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою та знято їх з реєстраційного обліку.
У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року                в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вищевказане заочне рішення.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2007 року.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга подана заявником з пропуском строку на апеляційне оскарження, а зазначені ним підстави для поновлення строку не є поважними.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить визнати причини строку на апеляційне оскарження заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2007 року поважними, скасувати ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, поновити йому строк на апеляційне оскарження вищевказаного заочного рішення та направити справу на розгляд по суті до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив йому у поновленні строку на апеляційне провадження, оскільки наведені ним підстави для поновлення строку, а саме неодноразове оскарження (до 14 серпня 2019 року) ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, на його думку, є поважними                           і заслуговують на увагу.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
17 грудня 2019 року справа № 2-1368/07 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
За вказаних обставин тут і надалі положення ЦПК України застосовуються          у редакції, яка діяла до 08 лютого 2020 року.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від           19 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від         06 квітня 2007 року.
22 грудня 2018 року ОСОБА_2 повторно подав до Кіровського районного суду м. Кіровограда заяву про перегляд вказаного заочного рішення, яку ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2018 року повернуто заявнику відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України              з огляду на зловживання процесуальними правами.
У вказаній ухвалі суд роз?яснив заявнику, що в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, у цьому разі відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У грудні 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу  Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року закрито з тих підстав, що ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення не підлягає оскарженню.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року.
У липні 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня   2007 року, ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня   2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року у відкритті касаційного оскарження заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від   06 квітня 2007 року відмовлено з тих підстав, що заочне рішення суду першої інстанції у касаційному порядку оскарженню не підлягає, оскільки воно не було предметом апеляційного перегляду суду апеляційної інстанції.
Також відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року з тих підстав, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ті ж самі ухвали.
16 серпня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2007 рокута заяву про поновлення строку на його апеляційне оскарження. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року визнано неповажними наведені ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Кіровського районного суду                 м. Кіровограда від 06 квітня 2007 року, апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, зокрема для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших обґрунтованих підстав для його поновлення.
Така процесуальна дія суду передбачена частиною третьою статті 357 ЦПК України.
На виконання вимог вказаної ухвали 05 вересня 2019 року заявник подав до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду, в обґрунтування якої зазначав, що до 14 серпня          2019 року не мав можливості оскарження заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2007 року з підстав оскарження       в апеляційному та касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення. Про результати розгляду касаційної скарги йому стало відомо 14 серпня 2019 року і з цього часу він почав готувати апеляційну скаргу на заочне рішення.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з огляду на неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Згідно з частиною четвертою статті 287 ЦПК України вразі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційний суд встановив, що у передбачений законом строк, до 18 січня    2019 року включно, ОСОБА_2 апеляційну скаргу на заочне рішення Кіровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2007 року не подав, а подав    її лише 16 серпня 2019 року, тобто зі спливом майже восьми місяців з дня постановлення ухвали про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. 
Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.  
Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.
Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження                     у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
Встановивши, що наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, яка не підлягає оскарженню, не пов`язані з об`єктивними, істотними перешкодами для своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження заочного рішення у цій справі, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що зазначені причини не є поважними, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, оскільки подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, суперечить завданню цивільного судочинства і не може розцінюватися як поважна причина пропущення строку.
Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті    і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2019 рокубез змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	В. О. Кузнєцов	
Судді:	В. С. Жданова С. О. Карпенко В. А. Стрільчук	
 	                                   М. Ю. Тітов