ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7175/20                                                   Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Аблов Є.В.,                                                                                                                                                Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                       Кобаля М.І.,
суддів                                                Лічевецького І.О., Степанюка А.Г.,
при секретарі                                       Горяіновій Н.В.

за участю апелянта:                          Федоріна І.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги  заступника начальника Управління - начальник  відділу судового забезпечення Державної виконавчої служби Управління судового забезпечення суміжних правових інститутів Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України Федоріна І.В. на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі по тексту - заявник, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») подало на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення (виконавчих дій) в межах зведеного виконавчого провадження №59036926 до завершення розгляду адміністративної справи  за позовом ПАТ «Промінвестбанк» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - Департамент ДВС МУЮ) про визнання протиправною та скасування постанови від 12 березня 2020 року у зведеному виконавчому провадженні (далі по тексту -ЗВП) №59036926.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заступником начальника Управління - начальником  відділу судового забезпечення Державної виконавчої служби Управління судового забезпечення суміжних правових інститутів Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України Федоріним І.В.  подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить  суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу про забезпечення позову та відмовити в задоволенні заяви ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про забезпечення позову.
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який з`явився в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення (виконавчих дій) в межах ЗВП № 59036926 до завершення розгляду адміністративної справи за позовом ПАТ «Промінвестбанк» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 12 березня 2020 року ЗВП №59036926 досягнуть мети, притаманній заходам забезпечення позову, та сприятимуть забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому та недопущенню істотного ускладнення поновлення прав та інтересів заявника.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частин першої - другої ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Також, під час вирішення питання про забезпечення позову, слід врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 року в справі 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Колегія суддів, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з`ясованим обставинам, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та наявність підстав для її задоволення, оскільки забезпечення позову у визначений спосіб, шляхом зупинення стягнення (виконавчих дій) в межах ЗВП №59036926 до завершення розгляду адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 12 березня 2020 року ЗВП №59036926, не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.
При цьому, колегія суддів зазначає, що правова оцінка питань протиправності постанови від 12 березня 2020 року у ЗВП № 59036926, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті, адже судом встановлюватимуться фактичні обставини справи, а також оцінка належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Крім того, безпідставними є посилання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що перерахунок коштів стягувачем у ЗВП №59036926 та списання акцій ПАТ «Промінвестбанк» призведе до неможливості здійснення двосторонньої реституції у випадку визнання недійним договору купівлі-продажу цінних паперів від 06 березня 2020 року, що унеможливить повернення акцій ПАТ «Промінвестбанк» їх власнику, адже зазначене є предметом розгляду спору в межах справи № 910/3480/20, яка розглядається Господарським судом м. Києва 
З огляду на зазначені обставини колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що правовими положеннями п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України регламентовано, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, та відповідність їх вимогам частини 2 статті 150 КАС України, а тому оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.
Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 242, 243, 294, 321, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Управління - начальник відділу судового забезпечення Державної виконавчої служби Управління судового забезпечення суміжних правових інститутів Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України Федоріна І.В. - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року - скасувати.
У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                                              А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 19.05.2020 року