УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/1756/19                  Головуючий у 1-й інст. Гуцал П. І. 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП                 Доповідач Шевченко  В. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2020 року                м. Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кравчука В.І.
В С Т А Н О В И В:
постановою Любарського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 21 грудня 2019 року о 03 год. 05хв.по вул. Лесі Українки в смт. Любар, Любарського району, Житомирської області, керував автомобілем марки ВАЗ 211440 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер». Порушено вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, незаконною. Висновки суду не відповідають обставинам справи.
Зазначив, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не перевірив обставини вчинення адміністративного правопорушення, не допитав свідків правопорушення.
Також суд першої інстанції при розгляді справи не звернув увагу на дотримання вимог закону та положень нормативно-правових актів, які регламентують дії працівника поліції у разі вчинення водієм транспортного засобу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Послався на те, що всупереч вимогам ст.266, 265-2 КпАП, Наказу МВС №77 від 26. 02. 2009р. його не відсторонили від керування автомобілем. Тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося. 
Звертає увагу, що огляд  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння було проведено працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», який, фактично не був дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп`яніння 21.12.2019 року. Відповідно до даних Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, розміщеного на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я України, технічний пристрій - газоаналізатор «Drager Alcotest - 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України відповідно до свідоцтва №14455/2014, затвердженого Наказом Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів». При цьому, свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 щодо приладу електродіагностичного - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», згідно Наказу МОЗ від 10.02.2010 року №95, було дійсне тільки до 10.02.2015 року.
Зазначив, що суд не обґрунтував обрання виду адміністративного стягнення, формально у постанові зазначив, що врахував дані про особу правопорушника. У постанові суду повністю відсутні міркування суду про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення.
Заслухавши представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Кравчука В.І. на підтримку вимог апеляційної скарги, який просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
З урахуванням вимог ст.256 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.
Хоча  ОСОБА_1 і заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.
Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №123056 від 21.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 21 грудня 2019 року о 03 год. 05хв. по вул. Лесі Українки в смт. Любар, Любарського району, Житомирської області, керував автомобілем марки ВАЗ 211440 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер (а.с. 2).
Вказаний протокол складено у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол. Як вбачається з вказаного протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» будь-яких зауважень з приводу вказаних у цьому протоколі обставин, не зазначив (а.с.2).
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується результатами проходження тестування на місці за допомогою приладу «Драгер 6810» від 21.12.2019 року, результат тесту – 2,58 проміле, що засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» згоден, що засвідчив своїм підписом (а.с.4).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник приймали участь у судовому засіданні. Зокрема, ОСОБА_1 не заперечував факт перебування 21.12.2019 року у стані алкогольного сп`яніння, проте заперечував факт керування автомобілем. Пройшовши тест на алкогольне сп`яніння будь-яких претензій працівникам поліції не висловлював ( а.с.39).
Суд 1-ї інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов до обґрунтованого висновку, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідають вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження апелянта, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу - газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому результати такого тесту не можна вважати належним доказом, апеляційний суд вважає неспроможними.
Вимірювальний прилад Drager Alcotest 6810 пройшов державну реєстрацію в Україні, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє періодично видається після процедури калібрування та повірки терміном дії 1 рік). Згідно даних чек-листу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого здійснено огляд ОСОБА_1 21.12.2019року, останнє калібрування цього приладу відбулося 18.06.2019 року (а.с.5). Отже, газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам методики повірки, яке було чинним на момент огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 . 
Належних доказів, на підтвердження того, що використання вказаного приладу в Україні заборонено, не було надано як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду. 
Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом та тимчасово не затримали транспортний засіб шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик, не є тими істотними порушеннями, які впливають на доведення його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що суд не обґрунтував обрання виду та розміру адміністративного стягнення, так як санкція статті за якою притягується до адміністративної відповідальності має інші більш м`які види адміністративного стягнення, є безпідставними.
Санкції ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи наведене, судом першої інстанції накладено стягнення у відповідності до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття відповідного процесуального рішення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не дослідженні судом докази, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції та які не були предметом перевірки під час судового розгляду, не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення застосовано відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любарського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року відносно  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського 
апеляційного суду                  В.Ю. Шевченко