ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2020 р.                                    Справа№ 910/10931/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: 
від позивача: Фещук В.В., заступник генерального директора з правових питань
від відповідача: Аврамець О.М., адвокат, довіреність №1503 від 19.05.2019 р.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 
на рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 року(повний текст складено 31.01.2020 р.)
у справі № 910/10931/19 (суддя Нечай О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл", 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 
про стягнення страхового відшкодування в розмірі 301 877,56 грн., -
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          ТОВ"Саноіл" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПрАТ"Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 301 877,56 грн.
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо виплати позивачу як страхувальнику за Договором добровільного страхування відповідальності автоперевізника № 312.994134461.20243 від 26.12.2017 суми страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 13.01.2018, у розмірі 131046,15 грн. (покриття ПДВ) та додаткових витрат на зберігання пошкодженого вантажу на зовнішньому складі в розмірі 170 831,41 грн. (разом з ПДВ) (т.І, а.с. 4-9, 85-87).

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 у справі №910/10931/19 позов задоволено повністю (а.с. 227-240).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги: 
3.1.          ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить "скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі № 910/10931/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову".

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          Відповідач з посиланням на п. 6 р. ІІІ ч. Б договору зазначає, що ПДВ відшкодуванню не підлягає, оскільки зіпсована сировина задекларована в особливому митному режимі "Знищення", а потім захоронена на полігоні, що свідчить про те, що вона не була розмитнена і ПДВ не було нараховано і сплачено. Відповідно до умов страхування, відшкодовуються податки, що включені у вартість вантажу, ПДВ за товар не сплачувався.
4.2.          Відповідач вважає, що відповідно до консультації ДФС та податкової накладної, ПДВ були оподаткована не вартість товару. Разом з тим, у п. 6 розділу III Договору страхування зазначено, що митні платежі та інші податки, що включені у вартість вантажу, відшкодовуються тільки в тому випадку, якщо третя особа, якій заподіяні такі збитки у зв`язку з загибеллю, втратою чи пошкодженням вантажу, провела оплату цих податків, що підтверджуватись відповідними документами.
4.3.          На переконання відповідача, перевізник несе відповідальність лише за втрату вантажу та затримку доставки, натомість відшкодування витрат на зберігання вантажу умовами договору не передбачено.
4.4.          Суд стягнув з відповідача 142 359,51 грн. у відшкодування витрат на зберігання вантажу на митному складі за відсутності доказів понесення таких витрат, а також не взяв до уваги п. 1 розділу X Договору страхування за яким страховик сплачує страхове відшкодування після оплати вимог, отриманих від третіх осіб.
4.5.          Скаржник зазначає, що стягнута судом сума перевищує ліміт відповідальності страховика, оскільки у р. 2 ч. А Договору страхування встановлено ліміт відповідальності страховика по відшкодуванню витрат по одній страховій події у розмірі 100 000,00 грн. Відповідач зазначає, що, якщо суд відніс до відшкодування витрат (пп. с) п. 2 розділу II "Предмет договору страхування і страхові випадки") витрати на утилізацію та витрати на по зберігання вантажу, то в такому випадку суд мав врахувати, що витрати за утилізацію вантажу страховик вже відшкодував у розмірі 62 640,00 грн. Але не дивлячись на це, суд першої інстанції, стягнув з Відповідача ще 142 359,51 грн витрат на зберігання чим проігнорував умови договору в частині встановлення ліміту.
4.6.          На переконання відповідача, позивачем не надано обґрунтування необхідності зберігання вантажу на митному складі протягом року.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що він не заявляв вимог про відшкодування вартості товару (вантажу, що перевозився) в частині її збільшення на суму ПДВ, сплаченого під час митного оформлення (розмитнення), а просив стягнути 131 046,15 грн. реальних збитків у вигляді сплати ПДВ Позивачем на користь ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  (власника вантажу).
5.2.          Позивач заздалегідь не знав про наявність таких витрат та їх розмір, а дізнався лише 29.03. 2019 р., коли на його адресу надійшла претензія ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  на суму 364571,56 грн. від 25.03.2019 р. № 03/104 (Претензія 2). Тобто, Позивач в будь-якому випадку не мав об`єктивної можливості попередньо узгодити такі витрати з Відповідачем.

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 року, матеріали судової справи № 910/10931/19 разом з апеляційною скаргою ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2020 поновлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі № 910/10931/19. Апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі № 910/10931/19 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
6.3.          10.03.2020 ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
6.4.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі № 910/10931/19 та повідомлено учасників справи, що розгляд вказаної апеляційної скарги відбудеться 21 квітня 2020 року.
6.5.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 р. повідомлено учасників справи про те, що призначене на 17.04.2020 р. судове засідання не відбудеться у зв`язку з необхідністю попередження розповсюдження короновірусної інфекції та повідомлену учасників справи про те, що її розгляд відбудеться 05.05.2020 р.
6.6.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 02.06.2020 р.

7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          У судовому засіданні 02.06.2020 р. представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
7.2.          Представник позивача у судовому засіданні 02.06.2020 р. надав пояснення, у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          26.12.2017 між ТОВ "Саноіл" (далі - позивач, страхувальник) та ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - відповідач, страховик) укладено Договір добровільного страхування відповідальності автоперевізника № 312.994134461.20243 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної третім особам або їхньому майну, а також шкоди заподіяної юридичним особам у зв`язку з наданням послуг по перевезенню вантажів згідно з Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів КДПГ 1956 р. з доповненнями і змінами, включаючи Протокол до Конвенції 1978 р. - при здійсненні страхувальником міжнародних перевезень майна та Цивільним кодексом України - при здійсненні страхувальником, внутрішніх (в межах України) перевезень майна (т.І, а.с. 33-53).
8.2.          Пунктом 2 розділу "II. Предмет Договору страхування і страхові випадки" передбачено, що страхові випадки: а) Відповідальність за майно - настання відповідальності Страхувальника за втрату, недостачу, пошкодження або псування майна під час перевезення. b) Відповідальність за запізнення доставки - настання відповідальності Страхувальника за затримку в доставці майна, якщо буде доведено, що запізнення завдало збиток третім особам, с) Відповідальність по відшкодуванню витрат - настання відповідальності Страхувальника по відшкодуванню оплати за перевезення (фрахту), митних зборів і мита, а також інших витрат, пов`язаних з перевезенням майна, у випадку повної або часткової втрати майна, d) Відповідальність перед третіми особами - настання відповідальності Страхувальника у випадках заподіяння шкоди майном, що перевозиться.
8.3.          Згідно з розділом 2 Договору страхування "Ліміт відповідальності страховика (Страхові суми)" загальна страхова сума (ліміт відповідальності) по будь-якій претензії по кожному страховому випадку становить 15 000 000,00 грн.
8.4.          Розділом 3 Договору передбачено загальну франшизу по кожному страховому випадку в розмірі 5 000,00 грн. та спеціальні франшизи: по майну підвищеного ризику - 5000,00 грн.
8.5.          Відповідно до розділу 6 Договору строк дії Договору з 00 год. 00 хв. 01.01.2018 по 24 год. 00 хв. 31.12.2018.
8.6.          Пункт 6 розділу "X. Порядок виплати страхового відшкодування" Договору передбачає, що виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхової суми (ліміту відповідальності), з вирахуванням франшизи, передбаченої Договором, та вартості непошкодженого майна, що залишилося після страхового випадку та придатне до подальшого використання чи реалізації.
8.7.          09 січня 2018 позивач, згідно з заявкою № 01 від 20 грудня 2017 (т.І, а.с. 70) та відповідно до Договору надання транспортних і супутніх послуг № 67489 від 05 січня 2015, укладеного між позивачем та Приватним акціонерним товариством "Філіп Морріс Україна" (т.І, а.с. 59-69), прийняв за вантажною накладною CMR №FEB144286667 від 09.01.2018 вантаж, а саме: необроблена середня жилка тютюнової сировини типу Вірджинія теплового сушіння Лот L07757 (далі - вантаж), для перевезення його по маршруту: Антверпен (Бельгія) - сел. Докучаєвське, Харківський р-н, Харківська обл. (Україна), автопоїздом позивача у складі сідлового тягача марки DAF XF95 ТЕ47 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , напівпричепом-фургоном ізотерм-е марки SCHMITZ SKO 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 (т.І, а.с. 73).
8.8.          13.01.2018 під час руху вищезазначеного автопоїзду по маршруту, на автодорозі МС Київ - Харків - Довжанський, в м. Валки, сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме займання колеса напівпричепу з подальшим займанням задньої частини напівпричепу, що призвело до пошкодження частини вантажу. 
8.9.          Постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2018 у справі № 645/429/18, винним у скоєнні вищевказаної ДТП визнано водія ТОВ "Саноіл" ОСОБА_1 (т.І, а.с. 76-77).
8.10.          15 січня 2018 вищевказаний вантаж, що перевозився згідно вантажної накладної CMR № FEB 144286667 від 09.01.2018 доставлено на територію вантажоодержувачу /про що свідчить відповідна відмітка "склад табачних матеріалів" на CMR (т.І, а.с. 73)/.
8.11.          15.01.2018 позивач надав відповідачу письмову заяву про настання випадку, в якій повідомив про вищевказану подію (т.І, а.с. 74-75).
8.12.          17 січня 2018 експерт Харківської торгово-промислової палати Башкатов Є.О., на замовлення вантажоодержувача, ПрАТ "Філіп Морріс Україна", за участі представників вантажоодержувача ПрАТ "Філіп Морріс Україна", представника позивача та представника відповідача провели огляд вантажу, що вивантажувався з напівпричепу позивача на території підприємства вантажоодержувача, з метою визначення кількості вантажних місць та фактичного стану отриманого вантажу, про що було складено експертний висновок № ИМ - 9 від 17.01.2019 (т.І, а.с. 78-79).
8.13.          26 січня 2018, експерт Харківської торгово-промислової палати Башкатов Є.О., на замовлення вантажоодержувача (ПрАТ "Філіп Морріс Україна"), за участі представників вантажоодержувача ПрАТ "Філіп Морріс Україна", представників сторін провели повторний огляд вантажу, що вивантажувався з напівпричепу позивача на склад ТОВ "Євросклад-сервіс" для розміщення та тимчасового зберігання, про що було складено експертний висновок № ИМ - 16 від 26.01.2019 (т.І, а.с. 80-81).
Відповідно до вказаного експертного висновку встановлено наступне: у процесі вивантаження продукції на склад ТОВ "Євросклад-сервіс" проведено підрахунок кількості та огляд товарних місць - картонних коробів з необробленою середньою жилкою тютюнової сировини типу Вірджинія теплового сушіння Лот L07757, в результаті якого всього 96 коробів: 10 коробів мають сліди пошкодження вогнем (короба № № 00001, 00011, 00021, 00037, 00057, 00058, 00059, 00060, 00088, 00089), 27 коробів мають сліди намокання різного ступеню (короба № № 00007, 00009, 00014, 00016, 00019, 00022, 00023, 00024, 00031, 00033, 00045, 00046, 00048, 00049, 00052, 00053, 00063, 00066, 00067, 00074, 00081, 00084, 00090, 00091, 00094, 00095, 00096), 1 короб має сліди пошкодження вогнем і намокання (№ 00070), 58 коробів без явних зовнішніх фізичних пошкоджень.
8.14.          23.11.2018 на адресу позивача від вантажоодержувача - ПрАТ "Філіп Морріс Україна", надійшла претензія на суму 786 276,89 грн. від 19 листопада 2018 № 11/069 з вимогою щодо відшкодування збитків (спричиненої шкоди), завданих перевізником (позивачем) під час перевезення вантажу (тютюнової сировини) згідно CMR №FEB144286667 від 09.01.2018, в тому числі збитки (шкода), що завдана перевізником псуванням (знищенням) вантажу замовника - 580 494,74 грн.; додаткові витрати (вартість транспортних послуг) - 74 736,00 грн.; ПДВ - 131 046,15 грн. (т.І, а.с. 87-88).
8.15.          Згідно із листом від 08 січня 2019 № 103-31 відповідач повідомив, що подію від 13.01.2018 визнано страховим випадком та заведено справу № 180115.02 від 15.01.2018. Виплату по даній справі буде здійснено після узгодження розміру збитків (т.І, а.с. 91).
Крім того, в листі повідомлялось, що відповідач не має заперечень щодо надання відповіді позивачем на претензію про часткове визнання претензійних вимог в сумі 580497,74 грн. в частині завданих збитків (шкоди) внаслідок псування (знищення) вантажу замовника), а також в сумі 74736,00 грн. (в частині понесених замовником додаткових витрат на оплату транспортних послуг).
8.16.          08.01.2019 на підставі вищезазначеного листа відповідача, позивач надіслав ПрАТ "Філіп Морріс Україна" відповідь на претензію від 19.11.2018 № 11/069 на суму 786 276,89 грн., в якій позивач визнав претензію ПрАТ "Філіп Морріс Україна" в сумі 580 494,74 грн. (в частині завданих збитків (шкоди), що завдана псуванням (знищенням) вантажу замовника), а також в сумі 74 736,00 грн. (в частині понесених замовником додаткових витрат на оплату транспортних послуг) та зобов`язувався сплатити суму заборгованості перед ПрАТ "Філіп Морріс Україна" в розмірі 655 230,74 грн. (т.І, а.с. 92).
8.17.          12 лютого 2019 на території структурного підрозділу "Полігон твердих промислових відходів" обласного комунального спеціалізованого підприємства з виконання норм екологічної безпеки, в с. Смирнівка Лозівського р-ну, Харківської області, за участі: директора Шпаркого С.А., директора СП "Полігон твердих промислових відходів" Захарова О.С., старшого майстра ОСОБА_2, агента з митного оформлення товарів та вантажів ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  ОСОБА_3, представника СК "ПЗУ Україна" Бочарнікова В.В., заступника генерального директора ТОВ "Саноіл" Колісніченка С.К. , головного державного інспектора МП "Харків-Аеропорт" Погрібного С.С., шляхом захоронення "проведено знищення відходів пошкодженої партії необробленої середньої жилки тютюнової сировини типу Вірджинія теплового сушіння Лот L07757 в картонних коробах (96 коробів, вага нетто 19200 кг., вага брутто 20880 кг.), яка була отримана ПрАТ "Філіп Морріс Україна" згідно інвойсу №1066182100000103 від 09.01.2018 та CMR № FEB144286667 від 09.01.2018".
Про знищення відходів складено Акт знищення № 12/02/18/1 необробленої середньої жилки тютюнової сировини від 12.02.2019, який був підписаний вищевказаними особами, що були присутні під час знищення. Перед утилізацією пошкоджений вантаж було поміщено у митний режим знищення або руйнування, відповідно до ВМД (ІМ 76 АА) № UA807070/2019/001087 від 06 лютого 2019 (т.І, а.с. 96).
8.18.          20 лютого 2019 Державна фіскальна служба України, за результатами розгляду звернення позивача, надіслала на адресу позивача податкову консультацію від 19.02.2019 за вих. № 611/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, в якій роз`яснювалось, що кошти, які надходять платнику ПДВ на його банківський рахунок, як відшкодування збитків за пошкоджене або знищене майно (без урахування штрафних санкцій і пені), розцінюються як компенсація вартості такого майна і відповідно включаються до бази оподаткування ПДВ, відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України ( т.І, а.с.97-99).
8.19.          26 лютого 2019 року позивач здійснив часткову оплату претензії ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  на суму 655 230,74 грн., в тому числі 580 494,74 грн. завданих збитків (шкоди), псуванням (знищенням) вантажу замовника, а також 74 736,00 грн. понесених замовником додаткових витрат на оплату транспортних послуг, перерахувавши грошові кошти на банківський рахунок ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  згідно платіжного доручення № 37119 від 26 лютого 2019 року (т.І, а.с. 100).
8.20.          В цей же день ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  склало податкову накладну на суму отриманого від позивача відшкодування збитків, відобразивши в ній загальну суму ПДВ - 109 205,12 грн. та 07.03.2019 р. зареєструвало її в Єдиному реєстрі податкових накладних під порядковим № 61, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 61759 від 11.03.2019 р. (т.І, а.с. 101-103).
8.21.          11.03.2019 відповідачем складено та підписано страховий акт № 180115.02, відповідно до якого визначено суму матеріального збитку по страховому випадку 655230,74 грн., франшиза склала 5000,00 грн., та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на суму 650 230,74 грн., про що видано розпорядження №180115.02 на виплату страхового відшкодування (т.І, а.с. 105).
8.22.          14.03.2019 на поточний рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у розмірі 650 230,74 грн. (т.І, а.с. 107).
8.23.          27.03.2019 представник позивача надіслав, за допомогою електронної пошти, на електронну адресу представника відповідача лист від 27.03.2019 вих. № 27/03-1юр, в якому посилаючись на роз`яснення ДФС у індивідуальній податковій консультації, просив відповідача розглянути лист та надати ТОВ "Саноіл" згоду на доплату по Претензії ПрАТ «Філіп Морріс Україна»  131 046,15 грн, що є сумою ПДВ, з метою подальшого отримання ТОВ "Саноіл" страхового відшкодування від відповідача на вищевказану суму (т.І, а.с. 108-109).

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:
9.1          Укладений сторонами договір є договором страхування, за яким одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
9.2           На підставі договору добровільного страхування відповідальності автоперевізника №312.994134461.20243 відповідачем застраховано майнові інтереси позивача, що не суперечать законодавству України і пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної третім особам або їхньому майну, а також шкоди заподіяної юридичним особам у зв`язку з наданням послуг по перевезенню вантажів згідно з Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів КДПГ 1956 р. з доповненнями і змінами, включаючи Протокол до Конвенції 1978 р. - при здійсненні cтрахувальником міжнародних перевезень майна та Цивільним
9.3          Відповідно до норм Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956), у зв`язку з пошкодженням вантажу під час перевезення, у позивача, як перевізника, виникли зобов`язання перед ПрАТ "Філіп Морріс Україна" щодо компенсації завданих збитків. 
9.4          Позивач зазначає про те, що пошкоджений вантаж не розмитнювався та перебував у митному режимі - митний склад, згідно ВМД (ІМ 74 ДЕ) №UA807070/2018/003561 від 17.05.2018.
9.5          У претензії вих. №03/104 від 25.03.2019 р. ПрАТ "Філіп Морріс Україна" вимагав від позивача сплату 131046,15 грн. суми ПДВ (нарахованої на суму відшкодованої вартості зіпсованої сировини), а також вартості зберігання зіпсованої сировини на зовнішньому складі (вартість послуг вантажного термінала, оформлення митної накладної) до моменту отримання дозволів на знищення у сумі 145359,51 грн., а також додаткових витрат, пов`язаних із одержанням послуг по розміщенню та захороненню зіпсованої сировини на полігоні у сумі 52200 грн. без ПДВ, ПДВ нараховане та сплачене у складі додаткових витрат 38911,90 грн. (т.І, а.с. 110-112).
9.6          Відповідач листом від 21.06.2019 №42.09.-31 повідомив позивача про відсутність підстав для оподаткування ПДВ вартості транспортних послуг з міжнародного перевезення, яке оподатковується за ставкою "0", відмовив у виплаті додаткових витрат на зберігання вантажу на зовнішньому складі, як такі, що попередньо не узгоджувались зі страховиком, а також про те, що покриття витрат на утилізацію у розмірі 52200 грн., а також нарахованої на неї суми ПДВ буде розглянуто після надання документально підтвердження оплати понесених витрат (т.І, а.с. 116-117).
9.7          Відповідно до платіжного доручення №39416 від 03.07.2019 р. позивачем перераховано ПрАТ "Філіп Морріс Україна" 62640 грн. на оплату претензії вих. №03/103 від 25.03.2019 р., відшкодування збитків з послуг захоронення у т.ч. ПДВ 20% (т.І, а.с. 118).
9.8          Відповідачем складено страховий акт №180115.02/1 від 25.07.2019 р., у якому зазначено щодо рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 62640 грн. (т.І, а.с. 119), які перераховано позивачу 26.07.2019 р. (т.І, а.с. 121).
9.9          Так, у розділі ІІ договору "Ліміти відповідальності страховика" у підрозділі ліміти відповідальності за страховими ризиками по одній страховий події зазначено: ліміт по відповідальності за майно 15000000 грн.; відповідальність по відшкодування витрат 100000 грн.; відповідальність перед третіми особами 100000 грн.
9.10          Відповідно до п. 11.4 Договору №67489 надання транспортних послуг від 05.01.2015 р. перевізник несе матеріальну відповідальність за збитки завдані замовнику у зв`язку з повною або частковою втратою, знищенням, псуванням, недостачею товарі у відповідності до чинного законодавства України.
9.11          У митній декларації форми МД-2 зазначено, що одержувачем лоту LO7757 вагою нетто 19200 кг (брутто 20880) вартістю 17088 євро (за курсом 31,08867000) є ПрАТ "Філіп Морріс Україна" (т.І, а.с. 84). 
9.12          У претензії, яку надіслано одержувачем ватажу позивачу викладено вимогу сплатити збитки (спричинену шкоду) у розмірі 786727,89 грн., а саме 580494,74 грн. збитків, що завдана перевізником псуванням (знищенням) вантажу, 74376 грн. вартість транспортних послуг та 131046,15 грн. ПДВ (тобто 20% від загальної суми збитків).
9.13          Відповідач у відповіді №103-31 зазначив про відсутність заперечень щодо визнання претензійних вимог в сумі 580497,74 грн. та 74736 грн.
9.14          26 січня 2018, експерт Башкатов Є.О., на замовлення вантажоодержувача (ПрАТ "Філіп Морріс Україна"), за участі представників вантажоодержувача ПрАТ "Філіп Морріс Україна", представників сторін провели повторний огляд вантажу, що вивантажувався з напівпричепу позивача на склад ТОВ "Євросклад-сервіс" для розміщення та тимчасового зберігання, про що було складено експертний висновок №ИМ - 16 від 26.01.2019 (т.І, а.с. 80-81).
У експертному висновку Харківської торгово-промислової палати від 26.01.2018 р. зазначено, що всього виявлено 96 коробів, з яких: 10 коробів мають сліди пошкодження вогнем, 27 коробів мають сліди намокання різного ступеню, 1 короб має сліди пошкодження вогнем і намокання, 58 коробів без явних зовнішніх фізичних пошкоджень.
9.15          Разом з тим, акт знищення від 12.02.2019 р. складено щодо лоту LO7757 в картонних коробах (96 коробів, вага нетто 19200 кг, вага брутто 20280 кг). Викладене свідчить про те, що 58 коробів явних зовнішніх фізичних пошкоджень не мали знищені ПрАТ "Філіп Морріс Україна" на його розсуд, без висновку експертів про неможливість використання вказаної сировини.
9.16           При цьому, відповідно до п. 6 розділу ІІІ частини Б Договору Митні та інші непрямі податки, що включені у вартість вантажу, відшкодовуються тільки в тому випадку, якщо третя особа, якій були заподіяні збитки у зв`язку з втратою чи пошкодженням вантажу, провела оплату цих податків, що має підтверджуватись відповідними документами.
9.17          Доказів оплати ПДВ у зазначеному позивачем розмірі - матеріали справи не містять.
9.18          Надані позивачем податкові декларації з ПДВ свідчать лише про віднесення відповідної суми до податкового кредиту та прийняття податкових зобов`язань (т.І, а.с. 101-103, 202-211).
9.19          Крім того у пп. h) п. 1 розділу VIII частини Б Договору при настанні страхової події, що може бути визнана як страхова, страхувальник зобов`язаний негайно, але не пізніше 12 годин, з моменту коли страхувальнику стало відомо про її настання: не сплачувати відшкодування, не визнавати частково або повністю вимоги, що пред`явлені йому у зв`язку з страховим випадком, не відмовлятися від них, на підписувати жодних документів, а також не приймати на себе будь-яких прямих та непрямих зобов`язань по урегулюванню таких вимог без згоди Страховика, крім випадків, коли обов`язок Страхувальника виконати вимоги випливає з Закону або на підставі рішень компетентних органів, які є обов`язковими для виконання на території України. Сторони домовились, що Страховик зобов`язаний розглянути звернення Страхувальника про можливість врегулювання вимог, пред`явлених йому третіми особами в зв`язку зі страховим випадком, та надати йому письмову відповідь зі згодою на задоволення таких вимог або із мотивованою незгодою щодо їх задоволення, протягом 30 календарних днів з моменту отримання відповідного письмового звернення Страхувальника. 
9.20          Відповідно до п. 1 р. Х частини Б Договору страховик проводить виплату страхового відшкодування Страхувальнику після фактичної оплати Страхувальником або його представником вимог, отриманих від третіх осіб.
9.21          За змістом пп. h) п. 1 розділу ХІ частини Б Договору страховик може повністю або частково відмовити у виплаті страхового відшкодування в наступних випадках: в т.ч. у випадку відсутності документів, що підтверджують настання страхової події і розміру збитку.
9.22          Доказів понесення, як ПрАТ "Філіп Морріс Україна", так і позивачем витрат на зберігання сировини на зовнішньому складі, а також узгодження таких витрат з відповідачем - матеріали справи не містять.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про те, що ПДВ в сумі 131 046,15 грн. є збитками ПрАТ "Філіп Морріс Україна", які мають бути відшкодовані відповідачем позивачу за умовами Договору, оскільки позивачем не доведено факту сплати такої суми.
10.2.          Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у експертному висновку Харківської торгово-промислової палати від 26.01.2018 р. зазначено, що всього виявлено 96 коробів, з яких: 58 коробів без явних зовнішніх фізичних пошкоджень.
10.3.          Доказів того, що майну ПрАТ "Філіп Моріс України" у загальному розмірі 92 короби (а не 38 коробів) завдано збитків, - матеріали справи не містять.
10.4.          Таким чином позивачем на користь ПрАТ "Філіп Моріс Україна" та відповідачем на користь позивача виплачено компенсацію вартості вказаного товару у сумі 10324 євро (17088/96*58) у гривневому еквіваленті - не у відповідності з умовами договору страхування та у більшому від передбачуваного ним розмірі. 
10.5.          Колегія суддів зазначає, що ПДВ у розмірі 131 046,15 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача нараховано на суму відшкодованої вартості зіпсованого товару (580 494,74 грн.) та додаткових витрати у вигляді вартості транспортних послуг (74736,00 грн.) (580494,74+74736)*20%). 
10.6.          Вказане свідчить про те, що позивач в т.ч. просить стягнути з відповідача компенсацію в т.ч. ПДВ (14947,20 грн.), нарахованого на суму відшкодованої компенсації вартості транспортних послуг у розмірі 74736 грн., які не входять у розмір вартості матеріальних активів, відшкодованих у зв`язку з компенсацію вартості знищеної сировини та стосується додаткових витрат, ліміт відповідальності страховика по яким складає 100000 грн. 
10.7.          Колегія суддів звертає увагу на те, що вказана сума у комплексі з відшкодованою відповідачем сумою вартості транспортних послуг (74736 грн.) та покриттям витрат по захороненню сировини (62640 грн. з ПДВ) перевищує визначений договором страхування ліміт відповідальності по відшкодуванню витрат.
10.8.          Також, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат ПрАТ "Філіп Морріс Україна" на зберігання вантажу на зовнішньому складі у розмірі 142359,51 грн. оскільки матеріали справи не містять доказів сплати таких коштів ані ПрАТ "Філіп Морріс Україна" на користь складу, ані відповідачем на користь ПрАТ "Філіп Морріс Україна". 

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача про те, що позивачем не доведено розміру та факту понесення ним або ПрАТ "Філіп Морріс Україна" витрат на зберігання вантажу на митному складі, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем обґрунтовано відмовлено у виплаті позивачу 142359,51 грн. відшкодування витрат на зберігання вантажу на митному складі.
11.2.          Також, враховуючи, що відповідачем відшкодовано позивачу суму вартості транспортних послуг (74736 грн.) та покриття витрат по захороненню сировини (62640 грн. з ПДВ), колегія суддів визнає обґрунтованими твердження відповідача про те, що пред`явлені до стягнення 142359,51 грн. знаходяться поза межами визначено договором ліміту відповідальності по відшкодування витрат (100000 грн.), що в силу положень укладеного сторонами договору також є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
11.3.          При цьому, надана позивачем податкова консультація ДФС містить висновок лише про те, що до вартості оподаткування ПДВ включаються кошти, що надходять платнику ПДВ на його банківський рахунок, як відшкодування збитків за пошкоджене або знищене майно. Висновків про те, що до вартості оподаткування ПДВ включаються кошти сплачені у якості компенсації транспортних послуг - податкова консультація не містить.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:
12.1.          Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем не порушено право позивача на отримання страхового відшкодування.

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).
13.3.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.4.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. ст. 79 ГПК України). 
13.5.          Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.6.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.7.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
13.8.          Статтею 991 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
13.9.          Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування").
13.10.          За умовами частини першої статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
13.11.          Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку (ч. 2 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування").
13.12.          Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування (ч. ч. 16, 17 ст. 9 Закону України "Про страхування").
13.13.          Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
13.14.          Визначення поняття збитків наводяться також у частині другій статті 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
13.15.          Статтею 314 ГК України визначено відповідальність перевізника за втрату, нестачу, пошкодження вантажу, а саме за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.
13.16.          Статтею 623 ЦК України покладено на порушника зобов`язання на обов`язок відшкодувати шкоду. При цьому сума завданих збитків розраховується з урахуванням актуальних ринкових цін на момент добровільного задоволення боржником вимоги кредитора.
13.17.          Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються нормами Податкового кодексу України (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).
13.18.          Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 вказаного кодексу розташовано на митній території України.
13.19.          Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
13.20.          Пунктом 188.1 статті 188 ПК України визначено, що база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.
13.21.          Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений термін.
13.22.          За нульовою ставкою оподатковуються операції з: 195.1.3. ПК України постачання таких послуг в т.ч.: а) міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду матеріалів справи: 
14.1.          Оскільки позивачем не доведено наявності підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
14.2.          Враховуючи викладене, оскаржуване рішення є таким, що прийняте за неповного з`ясування обставин справи, що є підставою для його скасування.
14.3.          Рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі №910/10931/19 скасувати.
15.1.          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі № 910/10931/19 задовольнити.

15.          Розподіл судових витрат:
16.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі №910/10931/19 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі №910/10931/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" (62459, Харківська обл., Харківський район, смт. Високий, територія автобази "Кемпінг", код ЄДРПОУ 31610072) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код ЄДРПОУ 20782312) 6792 (шість тисяч сімсот дев`яносто дві) грн. 24 коп. судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
5. Справу № 910/10931/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 03.06.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова